krones af fantastiske Toppe, Taarne og Tinder, og Skraaningen 

 ligesom støttes af solide, afrundede Stræbepiller, der overskæres 

 og forbindes af fremspringende vandrette Lister, den ene over 

 den anden (Fig. 51). Stærke og blændende Farver møder Øjet, 

 men intet grønt. Intet Træ har kunnet fæste Rod paa disse 

 Klipper ; — man ser hverken Dyr eller Fugl færdes i dette Øde, — 

 kun nogle enkelte Bjærgfaar frister et kummerligt Liv. Men der 

 høres en Banken henved 300 Meter over det svimlende Dyb. 

 Med Kroppen trykket tæt ind til den stejle Klippe staar eller 

 hænger en mager, muskelstærk Mand, idet han med sin Hakke 

 hugger en Fordybning i Stenen ovenover. Nu mener han, at 

 den er stor nok; han faar fat med Hænderne i Kanten og med 

 største Forsigtighed løfter han sit Legeme saa højt, at han kan 

 faa Fodfæste i den lille Fordybning, han har dannet. Han har 

 en stor Sæk over Skulderen og en mindre Taske ved Bæltet, 

 han holder sig fast ved en fremspringende Liste, og idet han 

 bøjer Overkroppen ud fra Skraaningen, glider hans Blik henover 

 ethvert Fremspring og enhver Fordybning i Klippeoverfladen 

 rundt om. Som om det søgte efter skjulte Skatte af Guld og 

 Ædelstene, hviler hans Øje paa ethvert Punkt, der synes at 

 kunne give den mindste Oplysning om, hvad der ligger neden- 

 under. 



Hist og her stikker Enden af en Knogle frem; han skærer 

 den meget omhyggelig løs og lægger den i sin Taske. Enkelte 

 Tænder finder han ogsaa, — saa vidt han kan se af Kæmpe- 

 øgler. Nogle Meter til den ene Side opdager han et rundagtigt 

 Fremspring, som han gætter indeholder en Hovedskal. Han 

 kravler hurtigt derhen og undersøger Stedet nøje. Ja, det er 

 værd at forsøge. Han giver sig til at hugge en større Fordj'b- 

 ning i Klippen, stor nok til at han bekvemt kan staa oprejst 

 og have begge Hænder fri. Nu begynder det vanskelige Arbejde 

 med at løsne det kostbare Fund; yderst forsigtigt graver han 

 udenom Klumpen. Smaastykker gaar løse og blotter Knogler og 

 Tænder. 



Hvilken Fryd fylder ikke hans Bryst, da han deraf ser, at 

 det er et Krybdyrkranium, endnu ukendt for Videnskaben. Un- 

 derlige Bentappe rager frem over Øjehulheden, og Overkæben 

 ender ligesom i et kroget Fuglenæb. 



Endelig har han Magt over det hele og faar det stukket i 

 Sækken, — det er alt, hvad han kan bære; han maa hjemad 



