11 



og de tobenede Bagbærere (Postpiibici) kalder man for det meste 

 y>Ornithopoda« o: de med Fuglefod, uagtet deres Fod, som vi 

 snart skal se, er mindre fugleagtig end de førstes. Vi vil derfor 

 ikke her ben\'tte disse vildledende Betegnelser. 



Fig. 55. Dolkfinger (Igiianodon), saaledes som den maa antages at have be- 

 væget sig paa Juratidens Stepper. Det fremgaar, af dens noget drøvtyggeragtige 

 Hovedskal (Fig. 82 D) og Tænder, at den var en udpræget Planteæder; dens 

 Mundspalte er derfor gjort betydelig mindre end hos Nutidskrybdyr. 



En af de tidligst kendte Kæmpeøgler var Iguanodon, Dyret 

 med Leguantænder, som det kaldtes efter de første sparsomme 

 Levninger, der fandtes i England. Senere, i 1873, blev ikke min- 

 dre end 23 næsten fuldstændige Skeletter fundet ved Bernissart 

 i Belgien. Syv af disse er nu opstillet i Bryssels Museum og 

 Dyrets Bygning saaledes kendt i alle Enkeltheder. Da dets Tæn- 

 der (Fig. 86 I), der minder svagt om Leguanens (Iguana, et Nu- 

 tidskrybdyr, Fig. 86 L) ved deres savtakkede Rand, er fælles for 

 hele Familien og da Øglens mest fremtrædende Ejendommelighed 

 er, at Tommelen helt er omdannet til et dolkformet Forsvars- 

 vaaben (Fig. 54), vil det være meget mere betegnende paa Dansk 

 at kalde den Dolkfinger (Iguanodon Bernissartensis). Det var 

 store, plumpe, planteædende Dyr af en Længde mellem 5 og 

 18 Meter. De bevægede sig alene paa Bagbenene, gaaende eller 



