18 



Det vilde derfor være morsomt, hvis vi kunde skaffe os at 

 vide, hvorledes de tobenede Kæmpeøgler bevægede sig. For at 

 undersøge dette kan vi sammenbolde deres Fodskelet med de 

 Fodspor, som findes i Triasdannelser fra Nordamerika, England 

 og Sachsen. 



Allerførst maa vi dog se lidt paa deres Benbygning i det hele 

 taget. Fuglemime (Ornithomimus) og Fuglerøver (Ornithole- 

 stes), begge meget fugleagtige Forbærere (Præpubici) fra forskellige 

 Tider af Nordamerikas Kridt, tilhører FamiHen Compsognaihidæ. 

 Deres nære Slægtning Pryd næb (Compsog nathus longipesj fra 

 den øvre Jura i Bayern, er en af de mindste Kæmpeøgler, man 

 kender; den var ikke større end en Kat. Fig. 62 vil give en god 

 Forestilling om Dyret og dets ret betydelige Fugleligheder. Hele 

 den nydelige lille Øgles Benbygning er slank og elegant, alle 

 Knoglerne hule. Armen, med den trefingrede Haand, er ikke 

 mere end halv saa lang som Baglemmet. Kraniet frembyder 

 efter F. v. Nopcsas Undersøgelser endog i sin Basis stærke 

 F'ugleligheder. Tibiale lægger sig med sin opstigende Gren, in- 

 termedium, tæt op langs Forsiden af Skinnebenet ligesom hos 

 Fuglemime (Fig. 64 D); den kropfjærne Række af Fodrodsknogler 

 bestaar ogsaa hos Prydnæb af 3 tj^nde, flade Knogler, som vi 

 saa det hos Dolkfinger (Fig. 58). Første Taa findes endnu, men 

 er højt ansat, de tre Mellemfodsknogler II, III og IV er fugle- 

 agtigt lange; af første er der kun to smaa Stumper tilbage (F. 

 V. Hu ene). Allerede i Juratiden var altsaa denne Omformning 

 af Fod og Haand foregaaet; men hos de tobenede Forbærere 

 fra Trias er dette Særstræv endnu ikke saa stærkt fremtrædende. 



Oldtand, Thecodontosaurus anti<juus (Fig. 63) fra engelske 

 Triaslag har forholdsvis længere Forlemmer end Prydnæb, idet 

 ikke alene Overarmen er længere men ogsaa Underarmen i For- 

 hold til Overarmen. Baglemmerne er derimod meget kortere, 

 og man kan deraf slutte, at Øglen hyppigere gik paa alle fire 

 end paa to. Det har muligvis været i dette Tidsrum, at Kæmpe- 

 øglerne paabegyndte den oprejste Gang. F. v. Huene, der har 

 skrevet et meget stort Værk om disse Øgler fra Europas Trias, 

 af hvilke der er fundet en hel Del Arter, deler dem hovedsagelig 

 i to Familier Plateosaurierne og Thekodontosaurierne, 

 mellem hvilke Forskellighederne dog ikke synes særlig betyde- 

 lige. De første var store til middelstore Dyr, der gik mest paa 

 to Ben, de sidste mindre Øgler med mere firbenet Gangart. F. 



