22 



■^ 



Fig. 65. A forskellige Fodspor fra Gonnecticutsandstenen ; der er trukket punk- 

 terede Linjer mellem Sporene for at vise de sammenhørende (efter Dana). 

 B Fodspor af en Kæmpeøgle med store tretaaede Bagfødder og smaa femfing- 

 rede Hænder. Aftrykket af den smalle Brystkam og af hele Mellemfoden viser, 

 at Sporet er frembragt i siddende Stilling (efter R. S. Lull). 



ligger hen ad Jorden, og man faar da Indtrykket af et kænguru- 

 agtigt Dyr. At en Fugl iøvrigt kan indtage samme Stilling paa 

 sine Fødder fremgaar af Fig. 66. Hvis vi imidlertid forsøger at 

 indtegne Skelettet af en Triasøgle i et lignende Spor, saaledes 

 som jeg har gjort det i Fig. 67, kommer det alligevel ikke til 

 at ligne Silhouetten af noget kendt Dyr og slet ikke en Kænguru, 

 som jeg til Sammenligning har stillet ved Siden af. Begge hviler 

 ganske vist paa Mellemfoden, men medens Kænguruens Bag er 

 løftet højt op fra Jorden, saa berører Øglens Sædeparti netop 

 denne, hvilket fremgaar af det Aftryk, som Sædebenets Ende (s) 

 har efterladt i Sporet. Der fremkommer noget nyt og fremmed- 

 artet (se de to Øgler i Forgrunden tilhøjre af Fig. 68). 



Alle S})orene i Connecticutsandstenen hidrører fra gaaende 

 eller løbende Dyr, ikke springende (Fig. 65 A). Det er jo derfor 

 ikke udelukket, at en Del af disse Kæmpeøgler tillige har kunnet 

 bevæge sig i Spring, men som før nævnt er en saadan Bevægel- 

 sesmaade ogsaa iagttaget hos enkelte Fugle. 



Der findes tre forskellige Former af Halespor. Enten viser 

 det en fortløbende, slangebugtet Linje, der tyder paa, at Dyret 

 under Gangen har drejet Kroppen skiftevis tilhøjre og tilvenstre, 

 eller der findes korte, vel adskilte Indtryk efter hinanden, hvilket 

 angiver korte Slag af Halen mod Jorden som en Kænguru gør 

 det, eller en langstrakt lige Linje viser, hvor Halen har slæbt 



