23 



efter Dyret. Et Spor l)eretter, 

 hvorledes Øglen først gik frem- 

 ad, uden at Halen rørte ved 

 Jorden, saa lagde den Halen 

 ned lige før den gik over i 

 Hvilestilling og satte tilsidst 

 Hænderne mod Jorden. For- 

 underligt levende Billeder af 

 det Liv, der for Millioner af 

 Aar siden rørte sig paa denne 

 Strandbred (Fig. 68). 



Som Dolkfinger bevægede 

 sig rimeligvis ogsaa de øvrige 

 tobenede Bagbærere (Fig. 69). 

 Forbærerne havde en lang og 

 kraftig Hale, men da deres 



Bækken ikke har gennemgaaet den Særformning som Bagbærer- 

 nes, er det sandsynligt, at de har benyttet Halen paa en noget 

 anden Maade end disse. Den bekendte Palæobiolog, Prof. O. Abel 

 i Wien er af den Mening, at Bagbærerne har udviklet et Post- 

 pubis, fordi de, ligesom Fuglene, ikke støttede sig til Halen un- 

 der Gangen, medens Forbærerne ikke har behøvet noget saadant, 

 fordi de satte Halen til Jorden under langsom Gang og Løb. — 

 Det kan ikke nægtes, at denne Forklaring paa Fremkomsten af 

 Bagbærernes fugleagtige Bækken ser meget naturlig og tiltalende 

 ud, men saa længe man ikke bestemt kan sige, hvilke af Fod- 

 sporene der tilhører Forbærere og hvilke Bagbærere, vil Bevi- 

 serne for den næppe være fyldestgørende. 



Foruden Benbygningen og Sporene har vi endnu et Middel 



Fig. 66. Marabustork, som hviler sig ])aa 

 hele Foden. (W.P.Dan do fot.\ 



Fig. 67. Omrids af en Kæmpeøgle fra Trias, saaledes som man efter dens ne- 

 denfor anbragte Spor maa formode, at den har set ud i siddende Stilling. 

 Sporet viser femfingret Haand, tretaaet Fod med lang Mellemfod samt Aftryk 

 af Sædebenets Ende (s). Skelettet er tegnet efter Oldtand (Thecodontosaiirus), 

 dog med nogle Ændringer for at faa det til at passe. En Kænguru er stillet 

 ved Siden af for at vise Forskellen. 



