24 



til at danne os en Forestilling om disse Kæmpeøglers Bevægel- 

 sesmaade, idet der findes ikke saa faa Nutidsøgler, som kan 

 løbe oprejst paa Bagbenene alene. Sa ville Kent var den Tørste, 

 der gjorde opmærksom paa dette Forhold, idet han i 1897 frem- 

 kom med nogle Øjebliksfotografier efter den australske Krave- 

 øgle, som ret ofte ses løbende lange Strækninger med opløftet 

 Hale paa Bagbenene alene. Jeg har i Fig. 70 og 71 lavet et Par 

 større Tegninger paa Grundlag af disse smaa Fotografier og det 

 virker jo ret overraskende at se Firben bevæge sig paa en saa- 

 dan Maade. Efter nogle af Stillingerne skulde man næsten tro, 

 at denne Øgle havde faaet sin Uddannelse ved vor kongelige 

 Ballet, saa let og yndefuldt bevæger den sig. Andre gør Indtryk 

 af at være drevne Væddeløbere. Og dog er deres Baglemmer 

 ikke særligt tilpassede til Løb, saaledes som Kæmpeøglernes var 

 det; Fuglemime og Prydnæb f. Eks. har sikkert kunnet sætte en 

 langt betydeligere Fart op. — Man har senere iagttaget, at ad- 

 skillige andre Firben ogsaa kan bevæge sig i oprejst Løb. For- 

 uden de her afbildede australske. Flodøglen og Melbournefirbenet, 

 berettes det samme om en Øgle paa Ceylon, om flere paa Halv- 

 øen Malakka, om en hel Del fra Amerika, hvor den saakaldte 

 Basilisk (Basilisciis) endog skal kunne løbe hen over Vandfladen 

 paa samme Maade, idet den rimeligvis træder paa Vandplanter- 

 nes Blade. Ja, hvis vi er lidt heldige, kan vi muligvis selv 

 komme til at iagttage noget lignende, thi der berettes ogsaa om 

 det almindelige grønne Firben (Lacerta viridisj, at det under- 

 tiden udfører dansende Bevægelser paa Bagbenene (R. H.Thomas). 

 Hvis man derfor en skønne Dag skulde finde den Danseplads, 

 hvor Kæmpeøglerne udførte deres natlige Hopsa i Maaneskin, 

 vil det næppe mere kunne forbavse nogen. 



Som foreløbigt Resultat kan vi da fastslaa, at de tobenede 

 Kæmpeøgler efter al Sandsynlighed bevægede sig ligesom Nuti- 

 dens Løbefugle, altsaa i Gang og Løb, kun sjældnere i Spring. 



Men disse Spor fremviser ogsaa en anden og meget betyd- 

 ningsfuld Fuglelighed. Af Fig. 72 vil det ses, hvor meget de 

 ligner Fuglespor. Nogle af dem blev da ogsaa en Tid lang anset 

 for saadanne, men naar der tillige findes Aftryk af Hale, Hæn- 

 der, Skæl eller andre Huddannelser, kan det jo ikke være Fugle- 

 spor. At de tilhører Ka^mpeøgler fremgaar tydeligt af Tæernes 

 Stilling, Form og Længdeforhold, desuden af den betydelige 

 Størrelsesforskel mellem Haand og Fod. Men naar der nu kun 



