34 



gennem denne Øgle desværre ikke laa noget at vide om, hvorledes 

 den Klatrefod har været, som Kæmpeøglernes Forfædre besad. 

 Men da Særformningen af en Kæmpeøglefod og en Fuglefod, 



som vi lige har set, kunde 

 være saa overensstem- 

 mende i alle Enkeltheder, 

 at de næsten ikke var til 

 at skælne fra hinanden, 

 er det næppe sandsyn- 

 ligt, at de i deres Ud- 

 gangspunkter har været 

 synderlig forskellige. 



Ogsaa Kæmpeøgler- 

 nes øvrige Skelet frem- 

 byder ikke faa Ligheds- 

 punkter med Fuglenes. 

 Hvis de havde udviklet 

 en virkelig Haand paa 

 Forlemmet, vilde det ik- 

 ke være forbavsende, da 

 dette ikke blev sat til 

 Jorden undtagen i Hvile- 

 stilling. Deres Hjærne 

 har dog været for lille 



og uudviklet til at gen- 

 nemføre et saadant Frem- 

 skridt. Men noget af det 

 er der dog. Dolkfingerens 



Fig. 78. Klatreøgle, Hijpsilophodon Foxi (Bag- 

 bærer, Post])nbici). Gengisning af dens j^dre 

 Form og Bevægelsesmaade. Da den var Plan- 

 teæder og rimeligvis ligesom Dolkfinger i Be- 

 siddelse af kraftige Tyggemuskler er Mund- 

 spalten gjort forholdsvis lille. 



Forlem har fem Fingre, 

 hvoraf første er omdannet til Forsvarsvaaben og derfor uden 

 Nytte til at gribe og fastholde med. Men femte indtager en 

 Sidestilling i Modsætning til de tre midterste, og det er derfor 

 ikke umuligt, at den kan have været benyttet som en Art 

 »Tommel«. Dolkfingerens Haand (Fig. 54) er dog for særformet 

 (specialiseret) til, at vi kan vente at finde nogen Lighed med 

 Fuglenes. Noget mere deraf trætfer vi hos Na^bsnude {Claosaiiriis 

 Fig. 69), en anden Bagbærer fra Kridttiden. Dens Haand (Fig. 46 C) 

 har kun fire Fingre, idet femte er svundet helt; men første 

 Finger er her noget svag, hvilket vi fra Oldfuglen véd ikke var 

 Tillældet hos de første Fugle. 



