43 



Fig. 85. Gengisning af Fladiiæb, Tracliodoii inirabilis, efter et Maleri i American 

 Museum of Natural Histor\' af C. R. Knight. 



mirahilis. Den har efter de fundne Skeletter aabenbart under 

 Kridtperioden været talrig i det vestlige Nordamerika, og Fundet 

 af et næsten mumieagtigt, vel bevaret Eksemplar har bragt os 

 et særligt indgaaende Kendskab til Dyret. Huden var besat med 

 smaa, uregelmæssige, hornklædte Benplader (Fig. 83), og den 

 har i sit Ydre og i Bevægelsesmaade lignet Dolkfinger. Men den 

 tilbragte sikkert sin meste Tid i Vandet, hvor den svømmede 

 om ved Hjælp af sin overordentlig kraftige Hale, medens den 

 holdt Ligevægten med de smaa Forlemmer, hvis Hænder havde 

 Svømmehud mellem Fingrene. Det mærkeligste ved Fladnæb 

 var dog dens Hoved, hvis Kæber rummede en ganske fabelagtig 

 Ladning Tænder. Der blev Plads til dem paa den Maade, at de 

 var ret smaa og ordnede saaledes, at der kunde være indtil otte 

 Tandrækker i hver Kæbe, den ene ovenover den anden. Natur- 

 ligvis var ikke alle otte i Brug paa en Gang; de rykkede op i 

 Tyggefladen efterhaanden som Sliddet krævede det. Hver Over- 

 kæbe indeholdt 630, hver Underkæbe 406, og Dyret var saaledes 

 i det hele udrustet med ikke mindre end 2072 Tænder. 



