56 



fra det, som Øineøglen har (Fig. 91, 2 og 3), og som i flere Hen- 

 seender ligner Krokodillernes eller nærmer sig til det oprindelige 

 Krybdyrbækken (Fig. 91, 4). Her er der ikke den allerfjærneste 

 Fuglelighed. 



Betegnende for Scleromochlus er det, at A. Smith-Wood- 

 ward, som først beskrev Dyret, ansaa det for at være en pri- 

 mitiv Kæmpeøgle. I mange Enkeltheder ligner den ogsaa disse, 

 og jeg har derfor i Fig. 90 til Sammenligning anbragt den vist- 

 nok ældste Kæmpeøgle, Springeren Saltopus Elginensis, der er 

 fundet i samme engelske Triaslag som Scleromochlus. Væsentlige 

 Partier af den mangler desværre helt, saaledes Hoved, Hals, 

 Hænder, største Del af Skulderblad og Overarm, de fleste Rib- 

 ben, Tæerne og en Del Halehvirvler. Saltopus har fire samfæ- 

 stede Bækkenhvirvler, og den overordentlig langstrakte Mellem- 

 fod er ogsaa her paafaldende. Kun tre Mellemfodsknogler er 

 fundet, men der har muligvis været en fjerde ogsaa. Da Laar- 

 knoglen heller ikke hos Saltopus viser særlige Fremragninger for 

 Muskeltilheftninger, er det næppe sandsynligt, at Øglen har haft 

 en oprejst Gang; men den staar maaske paa Overgangen til at 

 opnaa dette. Paa den anden Side skulde man netop tro, at den 

 lange Mellemfod var frembragt ved Gang og Løb paa to Ben, 

 ligesom hos de senere Former af Kæmpeøgler. 



Ved Sammenligning med Skelettet af Thecodontosaurus antiquus 

 (Fig. 63), der ligesom Saltopus er fra Midten af Triastiden, ses 

 det let, at disse Øgler har udviklet sig i en noget forskellig Ret- 

 ning, idet Baglemmerne er meget stærkere forlængede hos den 

 sidste. Saltopus og Scleromochlus synes at være Mellemformer, 

 der i nogle Henseender har udviklet sig i fugleagtig Retning, 

 men hvis øvrige Benbygning ikke har været gunstig for en højere 

 Udformning. Deres Efterkommere er derfor uddøde uden at give 

 Liv til nogen særpræget Dyreklasse. Saadanne Forsøg fra Na- 

 turens Haand træfTes hyppigt op gennem hele Dyrestammen. 



Som en anden Mellemform kan vi rimeligvis ogsaa betragte 

 den i Fig. 90, 3 afbildede »letfodede Øgle fra Holj^oke«, Podoke- 

 sauras Holyokensis, fundet i Connecticutdalens Triaslag. Den blev 

 1911 beskrevet i The American Journ. of Science af Mignon 

 Talbot, som havde opdaget Fossilet ved Stenpladens Spaltning. 

 En Del af Skelettet var endnu skjult i Pladen og ikke udpræ- 

 pareret, saa Miss Talbot gengiver kun, hvad der ses liggende 

 overfladisk i Stenen. Desværre mangler liere særlig betydnings- 



