7(> 



stede med Skinnebenet. Men de fem Mellemfodsknogler (meta- 

 tarsalia) hndes altid tydeligt adskilte; de er svage og ligner ikke 

 i mindste Maade Fuglens stærke, samfæstede Mellemfod. De 

 endnu svagere Tæer er ofte saa afstumpede, at de kun har ét 

 Led, undertiden mangler de ogsaa Kløerne. 



Der er aldrig ved Flyveøglernes Skeletter fundet Rester eller 

 Aftryk af nogensomhelst Hudbeklædning. Uagtet kun dette ne- 

 gative Vidnesbyrd foreligger, er man alligevel berettiget til at 

 slutte, at deres Hud var nøgen. Thi den fine Solnhofen Skifer, 

 hvori adskillige Skeletter er fundne og som saa tydeligt har be- 

 varet Aftryk af Fjerklædningen hos de to Eksemplarer af Old- 

 fuglen, vilde ogsaa have vist os Skæl eller andre Huddannelser 

 hos Flyveøglerne, hvis de havde haft saadanne. Endog Aftryk 

 af smaa Folder i deres Vingehud kan ses. 



Thi adskillige Langhaler har man fundet med mer eller 

 mindre vel bevaret Vingehud. Mærkeligt nok ingen Korthaler, 

 uagtet det med tilstrækkelig Tydelighed fremgaar af deres Skelet, 

 at de ikke har manglet Flyvehud. Hos Langhalerne var Vingerne 

 overordentlig lange og smalle, med indtil en Meters Vingefang. 

 Den stive Hale bestod af c. 40 Hvirvler og endte med et aflangt 

 bladformet, vandret staaende Ror, der var udspændt mellem 

 meget fine Hvirveltappe. Der kendes ingen helt tandløse Lang- 

 haler, og de havde ikke over 4 samfæstede Bækkenhvirvler. 



Korthalerne var af en noget anden Type. De optræder i den 

 øvre Jura som gennemgaaende ret smaa Former med korte, 

 brede Vinger og en ubetydelig Stump Hale. Deres Flyvefinger 

 er forholdsvis kun halv saa lang som Langhalernes. Mange af 

 disse nydelige Smaaflyvere var paa Størrelse med Spurv og 

 Drossel, andre havde dog et Vingefang som større Rovfugle. 

 Men i Løbet af Kridttiden gennemgik denne Gruppe en ganske 

 overraskende Udvikling, hvorom den her afbildede Topnakke, 

 Pteranodon (Fig. 104) giver en Forestilling. Kæberne ender i et 

 langt, spidst, tandløst Fuglenæb, og fra Issen rejser der sig en 

 mægtig Benkam, hvis Formaal er ukendt. Mulig har den virket 

 som Ror for denne uhyre Flyvemaskine, der jo manglede Lang- 

 halernes Styreindretning. Kammen fandtes iøvrigt kun i denne 

 mest særprægede Underfamilie; hos Nyctosannis (Fig. 99) findes 

 den ikke. De længere Baglemmer hos Korthalerne er efter F. 

 Plieningers Mening fremkaldt ved Mangel paa Hale og har 

 rimeligvis været benyttet til at styre med. De mange (6 — 10) 



