77 



samfæstede Bækkenhvirvler, det helt forsvundne Lægben og 

 Samvoksningen af de kropnære Fodrodsknogler med nederste 

 Ende af Skinnebenet tyder paa en vis Omformning af Baglem- 

 merne i Fugleretning. Men Skulderbladets mærkelige Ledfor- 

 bindelse med Hvirvelsøjlen viser en Særform, som ingen Fugl 

 endnu er naaet til. 



Flyvefingerens Længde var vokset til det uhyre hos de yngste 

 Korthaler. Topnakken har et Vingefang af c. 7 m, men en Kort- 



Fig. 104. Skelet af Topnakken Pferanodon (efter Eaton), højre Side er ikke 



fremstillet. Øverst tilhøjre ses Skulderbækkenet (notariiim) alene; 1 Ledskaal 



for Skulderbladet. R Ribben, T de samfæstede Torntappe, Tv Benlisten der 



forbinder Tværtappene. 



hale fundet ved Greenwood havde 9 m Vingefang, medens Vin- 

 gerne paa den største Fugl, Kondoren (Sarcorhamphiis gryphusj, 

 kun spænder 2^4 m ; — hvor lille vilde den ikke have set ud 

 ved Siden af en saadan Flyveøgle. Det er derfor rimeligt, at 

 disse mægtige Vinger fordrede et solidt Støttepunkt i Kroppen 

 for at kunne holdes udspændt under Flugten. Dette opnaas ved 

 en udstrakt Sammensmeltning af Ryghvirvlerne, idet ikke alene 

 Hvirvellegemerne er samfæstede, men baade Torn- og Tværtappe 

 er forbundet med Benhster. Hos Topnakkefamilien rykker des- 

 uden Skulderbladet helt op til Torntappene og ender med et 

 kugleformet Ledhoved, der glider i en skaalformet Ledgrube 

 paa Benlisten (Fig. 104). Denne i hele Dyreverdenen enestaaende 

 Indretning har man kaldet for »Skulderbækken« (notariiim J. 



