79 



•) 



Forløb viser den sig pludseligt igen paa Vandets 

 Overflade med en Opdrift, der er saa stærk som 

 en luftfyldt Blæres. Den dykker kun, naar den 

 er paa Vingerne, og den kan naa 15 — 35 m Dybde. 

 — Skarven dykker fra Vandets Overflade, svøm- 

 mende efter Byttet, og benytter altsaa mest Fød- 

 derne. Men da man ikke har noget Bevis for, at 

 Flyveøglerne havde Svømmehud mellem Tæerne 

 og kunde dykke paa denne Maade, vil vi se, hvor- 

 ledes ikke svømmende Fugle bærer sig ad. 



Nilsson fortæller om Haxørnen (Haliaetiis al- 

 bicilla), at den undertiden lægger sig paa Havover- 

 fladen for at hvile, som om den var en Svømme- 

 fugl, og den bliver liggende der saa længe, det 

 behager den. Naar den vil flyve op, retter den 

 Vingerne lodret i Vejret og løfter sig fra Vandet 

 med et eneste Vingeslag. Havørnen er en Styrte- 

 dykker og Brehm siger om Haliaétiis vocifer, at 

 den støder højt oppe fra Luften og dykker efter 

 Fisken dybt ned i Vandet, hvorfra den atter hæ- 

 ver sig med vældige Vingeslag. Om Fiskeørnen gris gaiiopavo, 

 (Pandion haliaetiis) staar der sammesteds, at naar set fra oven, for 

 den har faaet Øje paa en Fisk, styrter den sig ^* ^'^^ ^^S" 



hurtigt med fremstrakte Kløer i skraa Retning ^"^^ '^"^, 



sammensmel- 

 ned mod Vandet, forsvinder under Bølgerne, ar- ^^^^ Torn- og 



bejder sig raskt op igen, løfter sig ved Hjælp af Tværtappe (ef- 

 et Par lette, elastiske Vingeslag mod Vandoverfla- ter Eaton), 

 den, ryster Draaberne af F'jerene og flyver videre. 



Flyveøglerne greb naturligvis ikke som Havørnen Byttet med 

 Kløerne, — dertil var disse for svage — , men med Næbbet ligesom 

 Sulen og tænker vi os disse to Fugles Flugt og Fangstmaade 

 forenede, har vi paa det nærmeste et Billede af, hvorledes disse 

 Øgler jagede. Karakteristisk er det ogsaa, at Næbbet hos Kridt- 

 tidens Flyveøgler er formet ganske som hos Fugle, der ved 

 hurtigt Fremstød af Hovedet griber deres Bytte i Vand, saasom 

 Stork, Hejre og Slangehalsfugl, der har slanke, pyramideformede 

 Næb. En lignende Art Næb trælfes ogsaa hos Styrtedykkere, som 

 Tropikfugl, Sule og Isfugl. Hos adskillige Langhaler er Under- 

 kæbens Spids tydelig nedadbøjet, og disse maa vi rimeligvis 

 forestille os pløjende Vandets Overflade, ligesom Saksnæbbet 



Fig. 105. 

 Ryghvirvler og 

 Bækken af vild 

 Kalkun, Melea- 



