83 



de gik omkring paa deres fire Ben ligesom højbenede Pattedyr; 

 han sammenligner endog deres Lemmer med Hjortens (»the limbs 

 are as long, proportionately, and graceful as those of a Deer«. 

 Dragons of the air, S. 35). Han har tegnet talrige Rekonstruk- 

 tioner af dem, og ved Betragtning af Fig. 106 vil vistnok ogsaa 

 enhver indrømme, at netop det yndefulde er lykkedes godt for 

 ham. Gasellens Ynde er her forenet med Pelikanens Skønhed. 



Fig. 106. Professor Seeleys Gengisning af to Korthaler Pterodactyhis Fraasi og 

 Pt. longirostris. Et Eks. paa mindre sandsynlig videnskabelig Rekonstruktion. 



For at naa til dette smukke Resultat maa han ogsaa anstille 

 lidt vovede osteologiske Sammenligninger. Det Laarben, som er 

 gengivet i Fig. 103, 7, afbilder han sammen med Laaret af en 

 Bjørn og af et Myrepindsvin (Echidna) , og han drager deraf 

 den Slutning, at Flyveøglernes Laarknogle var stillet ligesom 

 Pattedyrenes, ja at de endog var noget kalveknæede (»a tendency 

 to a knock-kneed approximation of the lower ends of the thigh 

 bones«, 1. c. S. 101). Det ejendommeligste ved denne Knogle, lige- 

 som ved 5 og 6, synes nu at være det, at dens Ledflade mod 

 Hofteskaalen er endestillet, hvilket man skulde tro maatte be- 

 tinge en mere vandret Stilling af Benet, lige ud til Siden. Myre- 

 pindsvinets Laarben har ligeledes en endestillet Ledflade, men 

 Stillingen af dette Dyrs Laar er da ogsaa nærmest krybdyragtig, 

 vandret og noget bagud, medens Stillingen hos Pattedyr i Al- 

 mindelighed er mere lodret og fremadrettet. Myrepindsvinet er 

 desuden et udpræget Gravedyr, saa det Resultat, Prof. Seeley 

 faar ud af Sammenligningen, er end mere mærkeligt. Det synes 

 næsten som om denne lærde Professor, ved gennem Aartier at 



6* 



