91 



Skyld er holdt ude fra hinanden. Men nogle Forfattere (R. S. 

 Wray og O. Ah el) har alligevel antydet den Mulighed, at Fing- 

 rene kan have været forbundne med en mellemliggende Hud, og 

 Fuglens Vinge skulde altsaa efter dette være begyndt som en 

 Art Flagermusvinge i det smaa. For en Fugl som Oldfuglen 

 med vel udviklede Svingfjer skulde man dog nærmest tro, at 

 en saadan Smule Fingerhud maatte være ganske betydningsløs 



Fig. 109. 1 Højre Vinge af en Høne (Gallus dom.) berøvet Fjerene for at vi.se 



Faldliuden. Den er tegnet med gennemfaldende Lys, saa at Ben, Musliler. 



Sener o. lign. ses som mørke Partier. 2 Højre Vinge af en ung Struds (Strnthio 



danaoides Shelly) fra Kilima-ndjaro, tegnet af Sir Harry Jolinston. 



i Forhold til Fjerenes Bærekraft. Om den har været der eller 

 ikke, kan naturligvis ingen nu afgøre med nogenlunde Sikker- 

 hed; der er ikke iagttaget noget Aftrj^k af den paa Skiferpladen. 

 — Fingrenes Stilling hos den Korthale, der er afbildet i Fig. 5 

 er iøvrigt ogsaa nøjagtig ens i begge Hænder, og her véd man 

 dog, at der efter al Rimelighed ingen Flyvehud fandtes; paa 

 den anden Side ser vi, at Kaguangen er i Besiddelse af en Hud 

 mellem Fingrene. 



Et kan vi dog sikkert udlede af, hvad vi nu har set hos 

 Flagredyrene, nemlig, at Fuglenes Forfædre har levet i Træer, 

 thi kun under saadanne Forhold kan Uddannelsen af en Fald- 

 skærmsflade — enten den nu er af Hud eller Fjer — blive til 

 Nytte for Individet. Dette bevises ogsaa baade af den Haand 

 og den Fod, vi finder hos Oldfuglen. 



Hermed er vi naaet igennem Beskrivelsen af de uddøde Fugle 

 og de Foiiidskrybdyr, som i deres Benbygning frembyder mer 



