OM FORSKELLEN MELLEM DEN DANSKE DUEHØG 

 OG DEN TYPISKE ASTUR PALUMBARIUS L. 



E. LEHN SCHIØLER. 



MED TAVLE I. 



Undersøger man en Række unge Duehøge fra Danmark, vil 

 det være let at se, at man har to nogenlunde skarpt adskilte 

 Farvetyper for sig, en brunlig og en graalig. 



Den brunlige er navnlig i de første Efteraarsmaaneder Au- 

 gust, September meget kraftigt farvet; mørkebrun paa Ryggen 

 og lyst rustfarvet paa Bryst og Bug, men falmende i Vinterens 

 og Foraarets Løb saaledes, at dens Underside sluttelig inden 

 Fældningen over i første voksne, bredt tværstribede Dragt er 

 bleven betydelig blegere, næsten gulgraalig. 



Den graalige er meget lysere, næsten hvid paa Undersiden 

 med et svagt gulligt Skær, der i Aarets Løb helt forsvinder. 

 Forskellen træder da naturligvis tydeligst frem, naar man sam- 

 menligner Fugle af de to Typer fra samme Aarslid. 



Tilvejebragt Stof fra Norge har gjort det klart, at de graa 

 Høge, som vi i det følgende skulle se, stamme fra Egne, der 

 ligge Nord for Danmark, vel særlig fra den skandinaviske Halvø, 

 medens de brune ere de her i Landet og nærmeste Egne t. Eks. 

 Skaane fødte. Foruden Forskellen i Farve viser der sig ogsaa 

 en Forskel i Buksernes Tegning, idet disse hos unge danske 

 Duehøge oftest ere helt uplettede paa Indsiden og kun svagt 

 stribede paa Udsiden — undertiden slet ikke — medens de hos 

 graalige, nordlige Høge ere mere eller mindre kraftigt plettede 

 eller stribede baade paa Ud- og Indside. Endnu ikke flyvefær- 

 dige men dog helt fjerklædte unge Duehøge fra danske Reder 

 ere meget brunlige i Farven med Bukserne som ovenfor nævnt; 

 unge, nogle faa Maaneder gamle. Høge fra Norge ere ganske 

 graalige med stærkt plettede Bukser. Endelig viser det sig, at 

 de skandinaviske Duehøge gennemsnitlig ere noget større end de 

 danske, og dette gælder baade for unge og gamle Fugles Ved- 

 kommende. 



7 



