114 



de forefinder der, ind i en Kanal, som er overspændt med et 

 Næt; her er Lokkeænderne vant til at finde Æde (Byg, der strøs 

 til dem). Fra denne Kanal jages de saa op i en Grøft, som lige- 

 ledes er overdækket med et Næt, og som ender i en Ruse, der 

 kan lukkes op, saaledes at de Ænder, der er faret ind i den, 

 kan tages ud. Hvert Efteraar maa en Del Vildænder gøres til 

 Lokkeænder, og dette gaar for sig paa følgende Maade. Først 

 mærkes de ved en Rift i Svømmehuden, for at man kan kende 

 og skaane dem, hvis de senere skulde blive fanget i en Køje; 

 derefter stækkes de paa den ene Vinge og anbringes i et Inde- 

 lukke (»Tæmmekassen«), hvor der er god Plads til en Snes 

 Ænder eller mere. Det er en højloftet Udbygning fra en af 

 Kanalerne (»Tæmmekanalen«), forsynet med Bassin og med et 

 Vindue af Jerntraadsnæt oppe ved Taget paa den ene Side. Her 

 oppe fra kastes der Byg ned til Ænderne, som maa opholde sig 

 der nogen Tid, fra 10 Dage til 3 Uger, indtil de ikke længer er 

 bange for at æde Byg, mens Køjemanden ser derpaa. Saa lukkes de 

 ud i den snævre Ende af Kanalen (der, saa længe Ænderne skal 

 være i den, er aflukket fra den bredere ved en skraat stillet Skodde, 

 som Vildænderne kan flyve over ude fra, naar de vil ind i Ka- 

 nalen, medens de stækkede Ænder ikke kan komme op over den, 

 ud i Dammen) og vænnes til at finde Byg, naar det strøs ud til 

 dem, hvad enten Kornene falder paa det tørre eller i Vandet og 

 synker til Bunds. Efter en to, tre Ugers Forløb har de lært at 

 lade være med at løbe op i Rusen og blive fanget sammen med 

 Vildænderne, der jages derop, og nu kan de saa lukkes ud i 

 Dammen, der er indhegnet med et Jerntraadsnæt. Her opholder 

 de sig saa om Vinteren og næste Foraar og Sommer, idet de 

 flere Gange om Dagen søger ind i Kanalerne for at faa Æde. Saa 

 snart de, et Aars Tid efter, at de blev stækket, i September, 

 Oktober Maaned har faaet ny Svingfjer, flyver de med Vildæn- 

 derne, der aflægger Besøg i Køjen, ud paa de lavvandede, i 

 Ebbetiden tørlagte Havstrækninger mellem Fanø og Sønderjyl- 

 land (Køjemændene kalder dem derfor nu »Flyveænder«), men 

 vender idelig tilbage til det gode Madsted i Kanalerne inde i Køjen, 

 fulgt af bestandig ny Ænder, som derved lokkes i Fordærv. 

 Naar Frosten saa kommer i Oktober — November Maaned, følger 

 de fleste af Flyveænderne med de Vildandeskarer, der undgik 

 at blive fangede, til mildere Egne. 



De Spidsænder, der omtales i det følgende, er nu enten 



