165 



Kølsholmen. Paa enkelte Kort ser man Husby-Søen angivet som 

 udtørret, paa andre ikke, det afhænger af, paa hvilket Tidspunkt 

 Kortet blev udgivet, thi Søen var udtørret engang. Paa den tid- 

 ligere Søbund kunde for en Menneskealder siden paa enkelte 

 Steder ses en frodig Kærhavre, men Omkostningerne ved at kul- 

 tivere Jorden og holde Vandet borte var for store; Pumpevær- 

 kerne gik omsider i Staa, Vandet stod ind, og nu har vi Husb}'- 

 Søen igen. Kommer man dertil fra det højere liggende Terrain 

 ved Staby, ser man Husby-Søen i Forgrunden; den fremtræder 

 som en ejendommelig Blanding af Vand og Land, thi hist og 

 her i Søen findes flere smaa Holme, og de omkranses alle, lige- 

 som hele Søen, af et ret bredt Bælte af tyndtvoksende Rokker 

 og Rør. Ud over Kølsholmen ser man Nørresøens blanke Vand- 

 flade, dannende et samlet Hele, og i Baggrunden ligger Højde- 

 draget med Landsbyerne Vedersø og Husby. I Horisonten tegner 

 sig mod Vest Vesterhavsklitternes uregelmæssige Toppe. Et præg- 

 tigt Billede af Vesteregnen danner det hele, og solbeskinnet og 

 tiltalende laa det, da A. Koefoed og jeg om Morgenen 1 Juni 1913 

 naaede dertil for at tilbringe Dagen derude paa Søen. Vi havde 

 trufl"et Aftale med en gammel Fisker og Jæger herom nogle Dage 

 forinden, og alt var rede ved vor Ankomst, saa vi snart kunde 

 gaa i Baaden. 



Ganske ukendt med Forholdene, som vi var, overlod vi det 

 helt til Fiskeren at bestemme Turen, og han satte straks Kursen 

 ud mod Holmene. Undervejs dertil tog vi dog en lille Afstikker 

 ind i Rørene, der baade var saa lave og saa spredtvoksende, at 

 de kunde overskues i forholdsvis stor Udstrækning. Vi saa her 

 flere Reder af Blishøne (Fiilica atra) og af Lappedykker, alle 

 svømmende Reder paa V2— Im Vand; de indeholdt Æg, og 

 Lappedykkeren havde efter Sædvane omhyggeligt tildækket sine 

 Æg med Plantedele, forinden den forlod Reden. Fuglene havde 

 derimod søgt Skjul; dem mærkede vi kun lidt til; men en en- 

 kelt Blishøne gik dog nu og da paa Vingerne eller forraadte 

 med sin Stemme sit Opholdssted, ligesom enkelte Par af Lappe- 

 dykkerne var søgt ud paa dybere Vand. Kun Toppet Lappedyk- 

 ker (Podicipes cristatus) saa vi; men en Rede, som indeholdt 4 

 Æg, bestemte Koefoed efter Æggenes Størrelse som tilhørende 

 Rødhalset Lappedykker (Podicipes griseigena). 



Afstanden til den første Holm var kun nogle faa Hundrede 

 Meter, men alt laa roligt og fredeligt hen; Fuglene maatte utvivl- 



