166 



somt være vante til Færdsel. Først da vi naaede ind til Rørene, 

 som omgiver Holmen, og søgte efter en passende Landingsplads, 

 kom der Uro over dem, og de kom os ængstelige i Møde; thi 

 nu forstod de, at Besøget denne Gang gialdt dem. Først kom 

 Rødben og Vibe, dernæst Kobbersneppe, medens nogle Brus- 

 kokke, der opholdt sig paa Holmen, fandt det raadeligst helt at 

 forsvinde. Og nu kredsede en ung Maage hen over Baaden. 

 »Dværgmaagen« udbryder Koefoed, og det viste sig at være rig- 

 tigt; det var Dværgmaagen, vi havde for os, og der var flere 

 derinde over Øen. Det var mere, end vi havde ventet; alene at 

 se den her, forekom os at være Udbj^tte nok for hele Dagen. 

 Vi lagde nu til og kom i Land, og medens vi to Gange van- 

 drede Øen rundt, foretog vi Optællingen: ca. 10 Par Rødben 

 (Totanus calidrisj, ca. 10 Par Ryler (Tringa alpina), 2 — 3 Par 

 Kobbersnepper (Limosa ægocephala), ret mange Viber (Vanellus 

 cristatus), 2 Par Hætteterner (Sterna hirundo), ca. 4 Par Hætte- 

 maager (Larus ridibundus) og 7 — 8 eller højst 10 Par Dværg- 

 maager (Larus minutus). Særlig Dværgmaagen ønskede vi nøje 

 Tal paa og navnlig de ynglende Fugle; men det viste sig ret 

 vanskeligt, thi ikke alene kredsede unge og gamle Fugle imellem 

 hverandre, men lidt efter lidt blev der færre og færre, idet en 

 Del af dem forlod Øen og drog ud over Vandet. Vi havde 

 imidlertid naaet Tallet 18 — 20 Fugle, gamle og unge tilsammen, 

 og da vi senere passerede Øen paa ganske nært Hold og paany 

 fik Fuglene op, naaede vi samme Tal. Af Reder saa vi Kobber- 

 sneppens med 4 Æg samt 6 Reder af Dværgmaagen, nemlig en 

 med 3 Æg, to med 2 Æg og tre med 1 Æg. Dværgmaagen var 

 altsaa i Færd med Æglægningen; alle dens Reder laa paa Øens 

 laveste Dele, ret nær ved Vandet; de havde i Udseende og Stør- 

 relse megen Lighed med Hætteternens. Af Rylen saa vi Dun- 

 unger løbende i Græsset. 



Dermed var vi færdige med første Holm, og vi satte Kursen 

 mod Holm Nr. 2 ; anden Benævnelse havde vi ikke paa dem ; 

 thi de er, saa vidt jeg ved, alle navnløse. Men en ret uheldig 

 Benævnelse viste det sig at være, naar vi i Længden skulde 

 holde dem ude fra hinanden, og vi fandt da ogsaa snart en 

 bedre, for os langt mere betegnende. Det var »Maageholmen«, 

 vi forlod, og det var »Klireholmen«, vi begav os til, thi her var 

 det Rødbenet Klire, der havde Herredømmet. Vi talte ca. 12 Par 

 og fandt desuden 2 Reder af Hætteternen med 1 og 3 Æg. Og- 



