167 



saa et Par Moseterner viste sig, men det var vist kun Udsen- 

 dinge, der havde til Opgave, at se os lidt nærmere an, thi den 

 næste Holm, der stod for Tur, tilhørte Moseternen (Sterna nigrcu. 

 En lille, lav Holm var det, kun ca. 10X15 m, netop egnet for 

 Ternerne og ikke større, end at de med forenede Kræfter med 

 Lethed kunde gøre sig til Eneherrer. Rederne laa alle paa Kanten 

 af Holmen, saa yderligt og saa lavt, som de paa nogen Maade 

 kunde komme. Vi talte Øen rundt ialt 23, der alle indeholdt 

 fra 1—3 Æg, de fleste dog 3. Derfra tog vi til Holm Nr. 4; 

 den laa ganske nær ved Land, var noget højere end de øvrige 

 og som Følge deraf mere tør, og den syntes i det hele ikke i 

 særlig Grad at tiltale Fuglene. Vi saa 2 Bruskokke, nogle faa 

 Viber, ca. o Par Rødben, 1 Par Hættemaager samt en Graaand 

 (Anas boscas) rugende paa 9 Æg. Kun en Holm var nu tilbage 

 »Terneholmen«, særlig beboet af Hætteterner og Rødben. Af Rødben 

 saa vi en enkelt Rede med 1 Æg, af Ternen derimod flere, der alle 

 indeholdt 3 Æg. Ogsaa nogle enkelte Par Hættemaager og Viber 

 holdt til paa Øen, og medens vi gjorde Frokostophold her, havde* 

 vi en lille Visit af 2 unge Dværgmaager derovre fra Maageholmen. 

 Nu var vi altsaa færdige med Holmene, og vi havde dermed 

 set det meste af, hvad der var at se, men en Ting undrede os, 

 nemlig at vi havde truffet saa faa Ænder. Foruden den rugende 

 Graaand havde vi kun set 3 Spidsænder (Anas aciita) og 3 Han- 

 ner af Pibeanden (Anas penelops) , der svømmede i Nærheden 

 af Maageholmen, og dog kunde der ikke være Tvivl om, at 

 Søen maatte afgive fortrinlige Ynglepladser for Ænder. Vor Fører 

 meddelte os da ogsaa, at der som Regel blev udruget et eller 

 flere Kuld paa hver af Holmene; han havde nogle faa Dage 

 forinden set 3 Reder af Skeanden (Anas clypeataj, den ene med 

 4 Æg, de to andre med ca. 10, men den mest yndede Yngle- 

 plads for Ænderne var dog det sumpede Terrain syd og sydøst 

 for Søen, og han foreslog derfor, at vi nu tog dertil. Vi sam- 

 tykkede heri, men da vi naaede derover, viste det sig dog snart, 

 at Terrainet var os for sumpet at færdes i, og vi fik derfor ikke 

 noget særligt Udbytte, men vi trøstede os med, at Aarstiden jo 

 ogsaa var for fremskreden til at søge efter Ænder; de fleste 

 maatte sandsynligvis ligge med deres Ællinger gemte derinde i 

 Rørene og Sumpene. Adskillige Moseterner beboede Sumpen: 

 vi kunde tælle indtil 40 Fugle flyvende om os, og over Eng- 

 græsset fløj Rødben, Brushøner og Dobbelt Bekkasin (Gallinago 



