179 



hvor Zoologerne kun regnede den for en Morskabsbog til Brug for 

 den modnere Ungdom. Det er meget betegnende, at første Udgaven 

 ikke findes paa vore store, offentlige Biblioteker, hvorimod 2den 

 og 3dje træff"es paa Kgl. og Universitetsbiblioteket, medens »Brehm« 

 stadig manglede i Landbohøjskolens Bogsamling. 



Den nu udkommende fjerde Udgave (foruden Fuglene er til 

 Dato, Januar 1914, udsendt 1 Bind Pattedyr, 2 Bd. Krybdyr-Padder), 

 findes saavel paa Universitetets Bibliotek som Landbohøjskolens, her 

 endda forsaavidt i to Eksemplarer som ogsaa Prof. Boas' Studie- 

 bibliotek huser en »Brehm«. Landbohøjskolens Eksemplar er frem- 

 stillet i Læsestuen og laanes vist allerede flittigt ud: som bekendt 

 kan ogsaa Bøgerne udlaanes til Interesserede udenfor Hovedstaden. 



Selv at købe et saa kostbart Værk kan de færreste overkomme, 

 skønt Prisen, 12 Mk. pr. Bind, er forholdsvis meget lav. Bindene sælges 

 kun indbundne, men heldigvis er der intet at udsætte paa den tyske 

 Bogbinders smagfulde, solide Arbejde. Hermed være den nye > Brehm < 

 venligst anbefalet til alle Dyre- men navnligt enhver Fuglevens Op- 

 mærksomhed. ANDREAS MADSEN. 



FRANCOIS HEATHERLEY: »THE PEREGRINE FALCOX AT THE EYRIE« 



(Country Life's Forlag, London 1913). 



1 en pragtfuld Bog, ca. 70 Sider Kvartformat, har Forfatteren 

 givet en Beskrivelse af 3 Aars Iagttagelser fra en Vandrefalks Rede, 

 ledsaget af 30 store Fotografler. 



Det er den Slags Bøger, som desværre ikke ser Lyset i vort lille 

 Land, bl. a. af den Grund, at der ikke er Købere nok, til at Udgivel- 

 sen kan betale sig, endsige til at Forfatteren kan faa noget for sit 

 Arbejde. 



Bogen har en Dedication, som det vilde være Synd ikke at ci- 

 tere, den lyder saaledes: 



Denne Bog dediceres til alle Ægsamlere, i det Haab, at de en 

 skønne Dag maa opdage, at Skallen ikke er den vigtigste Del af en 

 Fugls Æg<, 



hvilket hidsættes til venlig Eftertanke for alle Oologer. Forfatteren 

 hader af et godt Hjerte disse, han giver Fuglevenner det Raad, at 

 naar de skulde træffe paa en sjelden Fugls Rede, som der kunde 

 være Fare for skulde blive opdaget af Ægsamlere, skal man med en 

 Blækstift kradse lidt Streger paa Æggene; saa er de ubrugelige for 

 Samlere, men Fuglen forstyrres ikke af Stregerne. Han fortæller, at 

 Ægsamlere undertiden giver sig ud for Fuglefotografer, for paa den 

 Maade at skaffe sig Adgang til fredede Steder. En Vagtsmand paa 

 et saadant Sted opdagede, at den saakaldte Fuglefotograf havde fyldt 

 sit Kamera med stjaalne Æg, og at det ligefrem var indrettet dertil. 

 Han fortæller ogsaa en Historie, om hvorledes en af hans Venner 

 narrede to saadanne Røvere. Han traf dem paa en Kro i North- 

 humberland, og flk at vide, at de var ude efter Falkeæg. Han gjorde 



