216 



afbrudt af smaa Pauser, naar den interesseret kiggede ned paa 

 Gaden for at betragte et Par Hunde, der sloges, eller dybsindigt 

 fulgte en tudende og raslende Bil med Øjnene. Reden vil an- 

 tagelig staa færdig, naar den Dag kommer, da Storkene begynder 

 deres Rejse Syd paa, og selv om Storken ofte ses at udbedre og 

 rette paa sin gamle Rede Sommeren igennem, maa det dog vel 

 siges at være ret usædvanligt at se den paabegynde og fuldføre 

 en ny Rede saa sent paa Aaret.« (Amor Hansen). — 21 Sep- 

 tember 1913 kom i 400 m Højde Kl. 2 Em. en Stork flyvende 

 fra N. N. O. over Kolding; lige over Byen gav den sig til at 

 kredse. (A. Hagerup). 



SORT STORK (Ciconia nigra). »Min gamle Ven den sorte 

 Stork, som jeg hver Sommer i de sidste 7 Aar har haft den 

 Glæde at besøge, har ogsaa holdt Flyttedag iaar 1913. 1 4 Aar 

 boede den nær ved Skovsøen (Randers), men sidste Vinter blæ- 

 ste Reden ned, og en ny var i Foraaret bygget noget længere 

 borte fra Søen i en ret aaben Skovpart bestaaende af gamle 

 Birke og Egetræer. Da jeg var ved Reden i 1912, anede jeg for- 

 øvrigt Katastrofen. Den sorte Stork nøjes nemlig ikke med at 

 udbedre sin Rede, naar den om P'oraaret slaar sig ned i sin 

 gamle Skov. Den bygger hvert Aar et anseeligt Lag nye Grene 

 og Kviste ovenpaa de gamle af Vinteren medtagne og anbringer 

 nyt grønt Mos, før Æggene lægges. Derved opnaar Reden med 

 Aarene en saa skæbnesvanger Højde, at den til Slut vælter ned 

 en skøn Dag, naar Efteraarstormen blæser sin Retræte igennem 

 Skoven. Første Gang, jeg saa Reden, laa den ikke langt fra 

 Skovens Skovridergaard i en prægtig gammel Bøg ca. 10 m oppe 

 og 1^4 m ude paa en af de nederste Grene. Her blæste den ned 

 i 1908. Derfra flyttedes den til Skovsøen, hvor den anbragtes i 

 en yngre Eg ca. 12 m oppe og mærkeligt nok tæt ind til Stam- 

 men. Her laa den paa en kraftig Gren , der næsten helt nede 

 ved Træet udsendte en tyk Sidegren. Reden var aldeles rund 

 som et Møllehjul, og havde i Sommeren 1912 naaet en Højde af 

 30 ctm. Til Trods for den Støtte, den har haft af selve Træ- 

 stammen, har den ikke kunnet staa Vinteren igennem men var 

 falden ned. Den nye Rede laa i en ca. 70 Aar gammel Eg, kun 

 8 m oppe, og mindst 2 m ude fra Stammen, lige over den spidse 

 Vinkel, hvor en gatfeldelt Grens Ben stødte sammen. Det er næ- 

 sten uforstaaeligt, at Storken havde kunnet anbringe det grove 

 Redemateriale paa et saa indskrænket Underlag, og meget var 



