219 



FISKEØRN (Pandion haliaetus). En gammel Han, skudt 15 

 Oktober 1912, ved Arresø, Frederiksværk (A. Koefoed), en ung 

 Hun skudt 8 September 1913 i Vester Egede (Sydsjælland) (A. 

 Strøyer), skudt i Rold Skove først i Maj 1912, hvor den havde 

 opholdt sig i nogen Tid ved Karpedammene; den ses her hvert 

 Foraar og Efteraar (C. Weismann). — Ses hvert Aar i Sep- 

 tember ved Ebeltoft Vig, altid enkeltvis. De synes at opholde 

 sig her noget, før de drager videre. (R. Thygesen). — I 1889 

 byggede 3 Par paa Guldborgland (Lolland). (C. Weismann). — 

 Konservator O. Nielsen modtog i September 1912 2 Eksemplarer 

 fra Sydfalster. (Carl Chr. Olsen). — »Den 24 August 1913 Kl. 

 ca. 3 om Eftermiddagen var jeg ude i Baad paa Lyngby Sø (ca. 

 11 km N. f. København). Paa en Gang fik jeg Øje paa en 

 Fiskeørn, der kom flyvende over Søens vestlige Hjørne oppe ved 

 Frederiksdal. Den fløj frem i en Højde af vel ca. 20 m over 

 Søen. Snart fløj den lige frem over den aabne Vandflade, snart 

 op over Aakandebæltet. Flere Gange var den Baaden meget 

 nær, vel i en Afstand af ca. 80 — 100 m. Den var ikke sky; for- 

 uden min Baad laa flere andre Baade rundt omkring, og Damp- 

 baaden sejlede over Søen. Ørnens Vingeslag var rolige: kun over 

 ganske korte Strækninger sejlede den paa Vingerne. Ofte bøjede 

 den, ligesom Ternerne, Hovedet ned for at spejde i Vandet. Et 

 Par Gange løftede den sig et lille Stykke højere op og stod stille 

 i Luften med bøjet Hoved og lidt hurtigere Vingeslag som Ter- 

 nerne, naar de spejder efter Bytte. Dog var dens Vingeslag i 

 denne Situation ikke nær saa hurtige som Ternernes; den stod 

 heller ikke stille i Luften saa længe, som Ternerne ofte staar, 

 vel kun et Par Sekunder. Fra denne Stilling slog den nu ned. 

 Først »kæntrede« den sig ned, idet den kastede sig paa Siden 

 med næsten helt spilede Vinger, saaledes at den ene udspændte 

 Vinge vendte Spidsen nedad mod Vandet, den anden Vinge 

 Spidsen opad i Luften. Paa denne Maade styrtede den flere 

 Meter gennem Luften, kom saa igen paa »ret Køl« og dalede 

 videre et lille Stykke med Bugsiden nedad. Saa stod den igen 

 stille et Øjeblik i Luften, vel for yderligere at iagttage. Tilsidst 

 skød den, med Hovedet rettet skraat fremad og nedad, ca. 4 m 

 nedad mod Vandet; Vingerne var nu næsten bøjede helt ind i 

 Hvilestilling. Bevægelsesretningen dette sidste Stykke Vej dan- 

 nede en Vinkel med Vandet paa ca. 70 •^. Altid slog den dette 

 sidste Stykke Vej saaledes skraat frem og ned, aldrig lodret som 



15 



