267 



begynder lidt senere paa Island, som det af den lidt senere 

 Yngletid kunde ventes, og det ses desuden, at de unge islandske 

 Hanner ikke naa saa langt frem i Dragtskiftet som typiske; dette 

 gælder naturligvis kun gennemsnitlig, enkelte naa at faa mange 

 lyse Fjer paa Hoved, Bryst og Ryg, men hos ingen ses paa 

 Bugen saa mange sorte Fjer som hos de paa Tavle VHI D. O. 

 F. T., 2. Aarg. afbildede Stykker, skudte ^s/io, 24/3 13/^ ^g 9/^. ^jg 

 se næsten alle paa Bugen ud som den paa nævnte Tavle afbildede 

 Han, skudt ^Vi2. Brehms Bemærkning om den islandske Races 

 »rostfarbige Stirn« og »schwarzgesprenkelten Halsseiten« er uden 

 Betydning; alle unge Ederfuglehanner kunne paa Hovedets Over- 

 side, Pande og Isse faa blaasorte Fjer med kanelbrune Spidser, 

 der lidt efter hdt slides af (se D. O. F. T., 2. Aarg., Side 132); i 

 den rene Ungedragt ere Hovedets Fjer graa, mørkest paa Isse 

 og Pande. 



Som sagt, de unge islandske Hanner ligne typiske, men ere 

 mindre; de ligne ogsaa norske, med hvilke de i Størrelse omtrent 

 falde sammen; mindst ligne de færøiske. 



Som. moll. islandica, unge Hanner i 1ste Aar. 



18 



