GERHARD HEILMANN : 

 VOR NUVÆRENDE VIDEN 

 OM FUGLENES AFSTAMNING 



TREDJE AFSNIT 



TRÆK AF FOSTERUDVIKLINGEN 

 HOS KRYRDYR OG FUGLE. 



Udredningen af de nulevende Dyreformers Udviklingshistorie 

 fra deres første Anlæg til en vis Modenhedsgrad er Embrj^olo- 

 giens eller Fosterlærens Opgave. Som Embryo eller Foster 

 betegner man nemlig den Tilstandsform af Dyret, under hvilken 

 det befinder sig enten indenfor de moderlige Kønsorganer eller 

 omsluttet af Æggeskal eller særlige Hinder, saa at det ernæres 

 af selve Moderen eller gennem en Næringsblomme, En Larve- 

 tilstand udtrykker derimod de fritlevende Ungdomsstadier, hvor 

 Dyret kan ernære sig selv, men endnu ikke har opnaaet det 

 voksne Individs Form og Udvikling. Frøernes Afkom indtager 

 en Mellemstilling mellem disse. En Del af deres Organer ud- 

 vikles nemlig, medens Fosteret befinder sig indenfor Æggeskallen 

 og alene lever af Næringsblommen. Derpaa forlades Ægget, og 

 Dyret svømmer frit omkring som Larve (Haletudse), søger selv 

 sin Næring, men ligner endnu langtfra en Frø, idet f. Eks. Bag- 

 lemmerne og adskillige andre Organer ganske mangler; dels er 

 den i Besiddelse af Egenskaber, som den voksne Frø ikke har. 

 Begge disse Ungdomsstadiers Historie kaldes Ontogenese (Kim- 

 udvikhng), og denne behandler altsaa Individets Udvikling fra 

 Ægcelle til fuldfærdig Tilstand. 



Det er et af Naturens allerstørste Vidundere, vi her kommer 

 til at omtale, men et af de ganske dagligdags, som faa eller ingen 

 lægger Mærke til. Naar vor almindelige Gaardhøne har frembragt 

 et passende Antal af de hvide, glatte, aflangtrunde Legemer, som 

 kaldes Æg, saa lægger hun sig hen over dem og tilfører dem 

 hele sin ophedede Krops Varme, idet hun hensynker i taagede, 

 men salige Drømme om den Vrimmel af bevægelige Væsener, 

 der skal komme ud deraf. Og se, 21 Dage derefter er Underet 

 sket; Skallerne brister og aabenbarer smaa, men næsten fuldt 

 færdige Individer af Hønseracen, som straks formaar at løbe 

 omkring og sige »Pip« til Moderens store Fornøjelse. Og ser 

 vi os om i Krybdyrklassen, møder der os noget om muligt endnu 

 mærkeligere. Nilkrokodillen f. Eks. graver sine Æg, der i Form 

 og Størrelse omtrent ligner Gaaseæg, ned i det varme Sand og 



1 



