17 



ligheder at iagttage de allerførste Stadier af Befrugtningens Forløb 

 hos disse Dyr. Og medens saaledes Hønseægget har været den 

 hyppigst benyttede Genstand ved Undersøgelsen af den senere 

 Fosterudvikhng, er Æggets Modning og Befrugtning forholdsvis 

 ukendt hos Hønsefuglene. 



Heldigvis forehgger der en Undersøgelse af E. H. Harper, 

 som gør os bekendt med disse hos Duen, og jeg har derefter 



^=" ^#^-^.^'#€# 



M 





Fig. 118. 1 — 4 Enkeltheder fra Befrugtningen og Ægmodningen af et Dueæg 

 (Cohimba dom.). 1 Viser forskellige Stadier af Sædfimens Hoved, der omdannes 

 til Sædkærne, efterat det er trængt ind i Ægget. 2 og 3 To forskellige Kærne- 

 delinger af Ægkærnen til Udskillelse af Polceller. 4 Sædkærnen har lagt sig 

 tæt op mod den modne Ægkærne. Efter E. H. Harper. 5" Forskellige Tilstands- 

 former af Sædkærner inde i Ægcellen af Snog (Tropidonotus natrixj. 6 og 7 Kærne- 

 delinger i de første Kløvningsceller efter Befrugtningen, og 8 Sæd- og Ægkærne 

 umiddelbart før Foreningen, af Staalorm (Angiiis fragilis). 5 — 8 efter A. Oppel 



tegnet fire af Smaabillederne i Fig. 118. Det første af dem viser, 

 hvorledes Sædfimens Hoved efterat være trængt ind i Ægcellen, 

 omformes til Sædkærne (1). Desuden ses Ægmodningen ved to 

 forskellige Kærnedelinger med de karakteristiske, tenformigt for- 

 løbende Traade mellem Kraftcentrerne (2, 3); endehg ser vi Sæd- 

 og Ægkærne ligge tæt op mod hinanden (4) lige før den endelige 

 Forening, hvilket altsaa nærmest svarer til D i Fig. 117. De fire 

 sidste Smaabilleder i Fig. 118 viser lignende Forhold hos Kryb- 

 dyr, idet vi ser forskellige Tilstandsformer af Sædfimens Hoved 

 inde i Ægcellen (5), to Delinger (6 og 7) af Kløvningskærner 

 (altsaa lige efter Befrugtningen), og Sæd- og Ægkærne i umiddel- 

 bar Berøring (8). 



2 



