42 



Fig. 136. 1, 2, 3, 4 forskellige Fosterstadier af den bredvingede Flagermus {Ves- 

 pertilio miirinus) , A og B to Fosterstadier af Undulatpapegoje (Melopsittacus 

 undulatlis), C og D viser Vingen af Honsefoster paa to Udviklingstrin. C er 

 omtrent paa samme Stadium som B. Alle efter Keibel. b Bagiem, f Forlem, 

 h Hudfold, Anlæg til Flyvehud. 



fold, hvor Armen støder til Kroppen. Denne Fold bliver større 

 i 3, men først i 4 er Fingrenes Længde paafaldende, og Flyve- 

 huden har ogsaa bredt sig mellem disse; af denne Figm* vil det 

 desuden ses, at ogsaa Halen er helt indesluttet i Flyvehuden, 

 endnu inden Fingrene er fuldt udviklede (sig. Kaguangen Fig. 

 108, 4). Tager vi et Fuglefoster til Sammenligning, her af Un- 

 dulatpapegøje (Melopsittacus undulatiisj , ses det let, at der saa 

 godt som slet ingen Lighed er. Fuglens Støtteorgan for Flyv- 

 ningen er ikke særlig stort og bliver det heller ikke senere (C 

 og D). Tværtimod er Forlemmets Flade formindsket ved Sammen- 

 voksning og Tab af Fingre, saa det er næppe engang saa stort 

 som Baglemmet (se ogsaa Fig. 127). Fuglefostrets Vinge synes 

 ikke at vise Anlæg til Faldhud. 



Det ligger udenfor denne Afhandlings Opgave at følge Udvik- 

 lingen af de enkelte Organer hos Fosteret, men der findes flere 

 ganske overordentlig interessante Forhold i denne Udvikling, 

 som kaster et stærkt og opklarende Lys over Hvirveldyrklas- 

 sernes Slægtskab og Opstaaen. Disse Enkeltheder maa vi derfor 

 gøre os bekendt med. 



Enhver véd, at Fiskene aander ved Gæller, d. v. s. at Blod- 

 fornyelsen ikke foregaar i Lunger, men gennem det fine Blod- 

 karnet i Gællerne, der sidder paa bruskede eller benede Svælg- 

 buer, imellem hvilke der er Spalter, som Vandet fra Svælgrum- 

 met kan bringes til at passere og saaledes føre Ilt til Gællerne. — 

 Nu er der den Mærkelighed, at alle Hvirveldyrfostre er i Besid- 

 delse af saadanne Svælgbuer, selv om det voksne Dyr aander 



