58 



foruden de saddelformede Ledflader, saadanne Baandskiver mel- 

 lem Hvirvlerne, og de slutter sig derved nærmere til Krokodil- 

 lers og Skildpadders (Schauinsland). 



En stor Del af Fuglenes øvrige Hvirvler er kun under Foster- 

 livet adskilte fra hinanden, og i Lænderegionen vokser de i Re- 

 gelen fuldstændigt sammen. Ligesom Krybdj^-et har Fuglefostret 

 kun to Bækkenhvirvler, og det store Antal, som forefindes hos 

 den voksne Fugl, skyldes Tilslutning fra de tilstødende Partier. 

 Naar vi derfor forbavses over at finde 20 — 21 Halehvirvler hos 

 Oldfuglen, saa maa vi lægge Mærke til, at den kun har 5 — 6 

 samfæstede Bækkenhvirvler (os sacriim). Et stort Antal Hale- 

 hvirvler, som er fuldstændig frie hos Fuglefostret, slutter sig 

 nemlig senere til Bækkenet og danner en Del af Sakrum, me- 

 dens andre i Halespidsen vokser sammen til Pygostylen (se 

 Fig. 32). Hos Kridtlom (Hesperornis) og alle Strudsfugle ses 

 endnu 12 frie Halehvirvler; Parker fandt hos Foster af Svane 

 13 frie Halehvirvler, og som et betegnende Træk maa desuden 

 nævnes, at Rygstrængen (chorda dorsalis) i Fuglefostrets Hale 

 anlægges for lang (Gadow), saa man kan alene deraf slutte, at 

 det oprindelige Forhold maa have lignet Krybdyrenes; det samme 

 siger jo Oldfuglens Hale os. 



Ribbenene frembringes af Hvirvlerne, og deres Udvikhng 

 foregaar paa samme Maade hos de to Klasser. Baade Fugle og 

 Krybdyr (undtagen Skildpadder) har, i Modsætning til Pattedyr, 

 Halsribben. Alle Nutidsfugle, med Undtagelse af Skrigerne 

 (Palamedeidæ) , har Krogtappe (processus uncinatiis) paa deres 

 Ribben; blandt Krybdyrene findes saadanne navnlig tydeligt ud- 

 viklede hos Krokodiller og Hatteria (Sphenodonj. Vi har alle- 

 rede i første Afsnit (S. 12) omtalt dette mærkelige Forhold og 

 fremhævet Videnskabsmænds afvigende Udtalelser om Oldfuglens 

 Ribben, som manglede disse Krogtappe, samt det vanskelige i 

 Spørgsmaalets Løsning. Maaske kan Fosterudviklingen give os et 

 Fingerpeg. — Hos Hatteria anlægges Krogtappene efter Schauins- 

 land bruskede, men betydehgt senere end selve Ribbensbruskene, 

 fra hvilke de ogsaa adskiller sig ved mindre Cellekærner. Krog- 

 tappen forbhver under hele Dyrets Liv adskilt fra Ribbenet og 

 vokser aldrig sammen med dette; nogen egentlig Forbening ind- 

 træder heller ikke; den forkalker blot (Fig. 145). Det samme er 

 Tilfældet med Krokodillernes Krogtappe. Hos Fuglene forholder 

 disse Tappe sig derimod paa en noget anden Maade. Ligesom 



