66 



og femte Straale forsvinder igen. De blivende Fingre er altsaa 

 2, 3 og 4, og Vingens Hovedfinger er ikke, som hidtil antaget 

 af de fleste Forfattere, anden, men tredje Straale«. 



Denne lidet underbyggede Paastand af Mehnert virker ikke 

 overbevisende. Nassonow har ogsaa undersøgt Strudsefosterets 

 Vinge, men hverken denne Forfatters Afhandling eller Italieneren 

 Norsas om Udviklingen af Fuglevingen findes paa vore Biblio- 

 teker. Vi maa derfor nøjes med at høre, hvad H. Braus i Hert- 

 wigs store »Handbuch der vergl. u. exp. Entwickelungslehre der 

 Wirbel tiere« i tredje Binds anden Del S. 320 siger om den Paa- 

 stand, at Fuglehaandens Fingre er anden, tredje og fjerde: »Dette 

 Resultat vilde være et sikkert, hvis Tj^dningen af Metacarpalia 

 [Mellemhaanden] var udenfor al Tvivl. Men den som Mt I [d. 

 V. s. 1 i Fig. 148] betegnede Dannelse er snarere en Udvækst fra 

 den første komplette Straale og muligvis ingen selvstændig Ra- 

 dius. Nassonow, som samtidig med og uafhængig af Mehnert 

 undersøgte Strudsefosteret, betegner Fingrene som 1, 2 og 3, gan- 

 ske vist uden nærmere at begrunde sin Mening. W. K. Parker 

 er fra Hønsefostre og Zehnter fra Fostre af Sejlere kommet 

 til det samme Resultat (1, 2 og 3 Finger). Derimod staar Leigh- 

 ton og E. Norsa paa samme Standpunkt som Mehnert (2, 

 3 og 4 Finger). Den egentlige Bevisførelse hos disse Forfattere 

 hviler dog ikke paa den direkte Forfølgelse af de enkelte Straa- 

 lers Skæbne, men paa Tydningen af Carpalbestanddele [Haand- 

 roden] og i Overvejelser af mere almindelig Art«. 



De Resultater, som Fosterundersøgelsen af Fuglehaandens 

 Fingeranlæg giver os, er altsaa endnu ret upaalidelige, og de 

 formaar derfor ikke at ændre den Slutning, vi kom til i andet 

 Afsnit ved Sammenligningen med Fortidskr^^bdyrenes Haand, 

 nemlig at de tre Fingre i Fuglehaanden rimehgvis er første, an- 

 den og tredje, og at Haandens Udvikhng saaledes ogsaa er gan- 

 ske ensartet hos de to Klasser. 



Af Fig. 147, 5 vil man se, at der paa første og anden Finger 

 (Leightons anden og tredje) er angivet et Kloled (cl), hvilket gør 

 det mest sandsynligt, at disse to Fingre er i Besiddelse af deres 

 oprindelige Antal Led (se Fig. 46), og dette betegner dem netop 

 som første og anden. Karakteristisk er det ogsaa, at tredje Fin- 

 ger (Leightons fjerde) mangler dette Kloled, thi den har jo mistet 

 tre af sine Led. Leighton har naturligvis ikke bemærket noget af 

 dette. Det maa dog anføres, at Parker hos en halvvoksen Struds 



