70 



Gi %>^ ^ G2 iiG3: 







/Fi- - ; T 



V, 



m 



/IH,- -i^ : . ;Y 



r* 





Fig. 151. Gi, G2 og Os Længdesnit gennem højre Baglem af Hønsefoster paa for- 

 skellige Udviklingstrin. E samme af Sumpskildpaddefoster fil/nys liitaria). Gi og 

 Gs efter A. Johnson, G2 og E efter Mehnert. F Laarben (femur), Fi Lægben 

 (fibula), T Skinneben (tibia), c centrale, f fibulare, i intermedium, t tibiale, 1 — 5 

 de kropfjærne (distale) Fodrodsanlæg, I — V Anlæg til Mellemfodsben og Tæer. 



Fig. 56 D og 150,6; desuden lader deres Fosterudvikling os ikke 

 i Tvivl om dens Oprindelse (H. Braus). 



Hvis desuden Prof. Marsh havde Ret i sin Gisning, at Pr. 

 pect. er Fuglenes egentlige Bæreknogle, saa maatte vi jo hos de 

 ældste Fugle finde denne langt større end hos Nutidens. Men 

 dette er paa ingen Maade Tilfældet, tværtimod. Hos Kridtlommen 

 (Hesperornis Fig. 28) maa Marsh selv indrømme, at den er »not 

 larger than in many recent hirds« (Odontornithes S. 73). Om 

 Tandtærnen (IchthyornisJ siger han: »The pubis has no distinct 

 anterior process« (1. c. S. 163), og om Forholdet hos Apatornis 

 (Fig. 56 C) tier han ganske; der findes nemlig slet ingen saadan 

 Udvækst. Ogsaa Oldfuglen (Archaeopteryx Fig. 56 B) maatte jo 

 have haft en enorm stor Pr. pect. Den Tavshed, som Marsh 

 desuden bevarer angaaende de Følgeslutninger, man kan drage af 

 dette, taler tydehgere end mange Ord. En enkelt Nutidsforfatter 

 har forsøgt at puste Liv i Marsh's Postpubis-Fantasier, men Imøde- 

 gaaelsen af dette er det bedre at opsætte til femte Afsnit. 



Baade Fuglefostrets Fodrod og Mellem fod (Fig. 64, E) er 

 tidligere omtalt og saavel disse som Tæerne sammenlignet med 

 Fortidskrybdy renes (se ogsaa Fig. 60), hvorved vi fandt den skøn- 

 neste Overensstemmelse mellem de to Klasser. Ved Betragtning 

 af Fig. 151 og 152 G 1-5 bliver vi saa at sige Vidne til Baglemmels 



