75 



søgt. I Fig. 155, 4 ser vi Højdepunktet af Tandlistens Udvikling 

 hos Wilsons Tærne, derefter svinder den efterhaanden helt. 



Læber er de fleste Krybdyr i Besiddelse af. Den udviklede 

 Fugl har ingen paa Grund af Kæbernes Omdannelse til Næb. 

 Det er da ganske betegnende, at Antydninger af disse er fundet 



Fig. 155. Tværsnit gennem Fostrets Kæber af: 1 Suppeskildpadde (Chclonia midas), 

 2 Krokodil, 3 og 4 Wilsons Tærne (Sterna WilsoniJ. 5 Struds (Striithio camehis), 

 6 Høne (Gallus dom.). 1, 3, 4 og 5 efter Røse, 2 efter S luiter, 6 efter Gardiner, 

 1, 2 og 5 fremstiller kun en Del af Snittet gennem Kæben. J Anlæg til Jacob- 

 sons Organ. L Læbefure, O Overkæbe, S Skalbryder, T Tandliste. U Underkæbe. 



hos deres Fostre (Gardiner, Røse Fig. 155,5 og 6). Det samme 

 gælder Skildpaddefostret (Fig. 155, 1). 



Vi har endnu tilbage at omtale den Fremragning paa Over- 

 kæben, hvormed det udviklede Foster bryder Æggeskallen og 

 derved fra Æggets snævre Fængsel slipper ud i den store Verden. 

 Hos Øgler (Lacertilia) og Slanger (Ophidia) er den en ægte Den- 

 tintand (Fig. 156, 2) som sidder i Mellemkæben (præmaxillare), 

 hvorfra den rager vandret fremad mellem Kæberne. S luiter 

 har paavist, at denne »Ægtand« oprindelig var parret (altsaa én 

 i hver Mellemkæbe) og den træffes endnu saaledes hos nogle 

 Gekkoer (Fig. 156, 1) og hos Hugorm. Hos Fuglefostret findes 

 naturligvis ikke noget tilsvarende. Men det har paa Spidsen af 

 Overnæbbet en lille kegleformet Vorte, der er en Fortykkelse af 

 Overhudens Hornlag, og benytter denne til at støde Hul paa 

 Æggeskallen. En saadan »Skalbryder« findes ogsaa hos Kroko- 

 diller (Fig. 156, 4), Skildpadder og Hatteria (3). Den er ganske 

 homolog og analog med Fuglenes, idet baade dens Opstaaen, Ud- 

 vikling, Benyttelse og kemiske Sammensætning er ens hos de to 



