80 



Forskeres Mening ganske fældende Kritik, som Oscar Hert- 

 wig har gjort den til Genstand for. 



Hertwig er en meget fremragende tysk Embryolog og maa 

 siges som faa at være inde i den sammenlignende Embryologi 

 og Anatomi. Han angriber den biogenetiske Grundlov af to 

 Grunde, idet han siger: »For det første er det umuligt viden- 

 skabeligt at karakterisere de ontogenetiske Stadier som Genta- 

 gelse af Former, der er fulgt efter hinanden i Forfædrenes lange 

 Række; for det andet kan man fra den ydre Lighed mellem 

 embryonale Former og lavere Dyr ikke drage nogensomhelst 

 Slutninger med Hensyn til en fælles Afstamning«. 



Den første Indvending begrunder han nærmere ved at sige, 

 at naar Lovens Tilhængere anser Ægcellen for at være en Slags 

 Gentagelse af Urcellen, Livets første Begyndelsesstadium her paa 

 Jorden, saa overser de ganske, at de i dette Tilfælde bruger Or- 

 det Celle for to helt forskellige Dannelser. De karakteriserer Ur- 

 cellen som noget overordentlig enkelt, »en strukturløs Proto- 

 plasmaklump« eller »levende Æggehvide«. »Men at et nulevende 

 Dyrs Ægcelle aldeles ikke er noget saa enkelt, behøver egentlig 

 næppe nogen Paa visning«, siger Hertwig. »I det befrugtede Fugle- 

 æg f. Eks. er jo alle de Betingelser forenede, som bevirker, at 

 der af dette kort Tid efter vil fremgaa et Individ af en ganske 

 bestemt Fugleart, med dens talløse specifike Ejendommeligheder, 

 med dens sammensatte Organformer og Væv«. »Det er Anlæg- 

 get til en bestemt Fugleart i Ægstadiet. Men som Anlæg til 

 en bestemt Organismeart, maa Ægcellen allerede i Begyndelsen 

 af Ontogenesen være i Besiddelse af en ganske bestemt, specifik 

 Organisation«. Vort bevæbnede Øje er blot endnu ikke i Stand 

 til at iagttage den. Mulig er dens Forskel fra andre Ægceller 

 at søge i kemiske Aarsager. Men »de forskellige Plante- og Dyre- 

 arters befrugtede Ægceller er ligesaa forskellige fra hverandre og 

 ligesaa godt Bærere af specifike Artsforskelligheder som de ved 

 Slutningen af Ontogenesen helt udviklede Individer«. Vi kan da 

 ikke sammenligne deres Ægceller med den strukturløse Ureelle, 

 og »det samme gælder paa samme Vis om den hele Række af 

 Udviklingsstadier, som fremgaar af Ægget. De kan lige saa lidt 

 betegnes som Gentagelser af en Række uddøde Aneformer, som 

 Ægcellen er en Gentagelse af Begyndelsesstadiet«. 



Aneformerne er jo desuden færdig udviklede Individer, af 

 hvilke den ene (Faderen) ikke er i Stand til direkte at omforme 



