87 



først en Forbindelse af Hvirvellegemerne ved Qdvidning af den 

 mellemliggende Rygstræng, derpaa en Forbindelse ved Hjælp af 

 Bruskmasse og tilsidst en leddet Forbindelse. Til disse tre Udvik- 

 lingsstadier fmdes fuldkomne Paralleltilstande i Halepaddernes 

 Stammeudvikling fra Urpadder til senere Former (Wiedersheim). 



KRYBDYR 



Der er fundet adskillige Eksemplarer af Hvaløgler (Ichthyo- 

 sauriis) gennem Trias, Jura og Kridt med velbevarede Aftryk af 



r 

 Al ^ 





Fig. 157. Fostre af 1 Ormpadde (Hypogeophis rostratus) efter Brauer, 2 af 



Staalorm (Angiiis fragilis) efter Nicolas og 3 af Hval (Phocaena communis) efter 



Guldberg. Al Aandeblære (allantois), B Baglem, Bl Blommesæk, F Forlem. 



Eksempler paa Fosteranlæg til Lemmer, som det voksne Dyr ikke har. 



deres ydre Form. De yngre (senere) Former havde en lodret- 

 staaende Halefinne, i hvis nederste Flig Hvirvelsøjlen fortsatte 

 sig under en ret skarp Vinkelbøjning. Hos de ældste Former 

 er øverste Flig af Halefinnen endnu nærmest Rygfinne, og Hvirvel- 

 søjlens Spids er omgivet af en Finnebræmme, men uden Knæk, 

 altsaa rettet lige bagud; og der kan ses Overgange mellem disse 

 to Yderpunkter. Tillige har man fundet Fostre og unge Dyr af 

 de senere Hvaløgleformer, og disse viser Halefinnens nedre Flig 

 rettet mere bagud end nedad, altsaa ganske som deres Forfædre 

 i en tidligere Jordperiode havde det. 



Fostre af Staalorm (Anguis fragilis) har tydelige Anlæg til 

 ydre Forlemmer (Fig. 157, 2). 



Isseøjet er langt stærkere udviklet hos Krybdyrenes Fostre end 

 hos de voksne Dyr. Hos Foster af Hatteria (Sphenodon) udvikles 

 en Synsnerve fra Hjærnens Epifyse, men den svinder atter (Schau- 

 insland). Hos en Mængde Fortidskrybdyr var Isseøjet utvivl- 

 somt fungerende. 



