126 



Fugle en Ejendommelighed, som giver dem en Særstilling blandt 

 Hvirveldyr. Der optræder nemlig høje, traadformede Celler i 

 dens Sidepartier langs Linsens Ækvator, og disse kommer saa- 

 ledes til at danne en tyk Krans omkring selve Linsen. Det hele 

 kan træffende sammenlignes med en Ædelsten og dens Indfat- 

 ning. De Gennemsnit af Krybdyr- og Fuglelinser, som ses i Fig. 

 172, vil oplyse dette. Denne Linsekrans, som ikke findes i 

 de andre Hvirveldyrklasser, er af meget forskellig Tykkelse hos 

 de enkelte Arter. Slangerne maa helt undvære den, men ellers 

 kan vi finde den næsten ligehgt udviklet hos det grønne Firben 

 og Undulatpapegøje, hos Græsk Skildpadde og Tamgaas, hos 

 Kamæleon og Sejler. Det maa være en fælles Fortidskim, som 

 kan bringes til frodig Udvikling, naar der er Brug for den. 



Vil man opnaa et skarpt Billed paa den lysfølsomme Plade 

 i et Fotografiapparat, maa man skyde Linsen frem eller tilbage, 

 indtil man har truffet den rette Indstilhng i Forhold til Genstan- 

 dens Afstand. Noget saadant kan ogsaa foregaa i Naturens Ka- 

 mera; Blæksprutternes fremragende Øjne har netop denne Ind- 

 retning. Fiskeøjet er indstillet paa Nærsyn, og for at se længere 

 bort maa dets Linse skydes tilbage. Padderne har derimod Øjet 

 indstillet paa Fjærnsyn, og for at kunne se nære Genstande maa 

 dets Linse skydes fremefter. De øvrige Hvirveldyrs Øje er ogsaa 

 indstillet for det Fjærne, men Linsen forskydes ikke hos disse; 

 dens Krumning forøges. Dette kaldes Øjets Akkommodation (Til- 

 pasning eller Indstilling). Man mente tidligere, at Slangernes 

 Øje forholdt sig ligesom Paddernes, men Carl Hess har paa- 

 vist, at det akkommoderer ved Krumning af Linsen. 



Hvor Aarehinden (chorioidea) nærmer sig til Linsen, lægger 

 den sig i fine Folder (Fig. 171). Endnu nærmere ved Linsen 

 forener disse Folder sig til stærkere Fremspring (processus ci- 

 liaris), der altsaa kommer til at staa som Radier eller Straaler 

 udenom Linsen, og som holder denne i Stilling ved Hjælp af 

 fine Traade. I Folderne ligger der Muskelfibre (musculus ciliaris), 

 som er i Stand til at fremkalde Linsens stærkere Krumning. Det 

 synes at fremgaa af Rabl s Undersøgelser af de traadformede 

 Cellers radiære Stilling i Linsekransen, at denne staar i et be- 

 stemt Forhold til Ciliarfremspringene, og at Akkommodationen 

 foregaar ved Tryk paa denne Krans. Dette er senere bleven 

 fuldtud bekræftet ved Forsøg af Carl Hess, idet han har paa- 

 vist, at der hos Sauropsiderne kun er en hlle Afstand mellem 



