132 



underrettede Fuglen om Akkommodationens Grad og derigennem 

 om en Genstands Afstand fra Øjet. V.Franz mener endog at 

 have fundet smaa Sansehaar paa Viftens Overflade, men at nogen 

 Nerve førte til disse, har hidtil ikke kunnet paavises. En saadan 

 Sansevirksomhed synes iøvrigt ikke helt usandsynhg, naar man 

 ser hen til Viftens Form og Størrelse hos de forskellige Fugle- 

 arter i Forhold til disses Syn med to eller ét Øje ad Gangen. — 

 Vi maa derfor nøjes med at fremhæve, at Viften i Fugleøjel efter 

 al Rimelighed er en Videreudvikling af et Organ, der allerede 

 forefandtes i Krybdyrøjet. 



Øjelaagenes Forhold viser ligeledes Krj^bdyrs og Fugles 

 Samhørighed. Det nedre Øjelaag er hos Fuglene (med Und- 

 tagelse af Stor Hornugle) det største og mest bevægelige. Det 

 samme er Tilfældet hos de fleste Krybdyr, men Gekkoers og 

 Slangers Øjelaag er helt sammenvoksede og fuldstændig gennem- 

 sigtige, saa at de danner en Slags Briller foran Dyrets Øjne. 

 Paddernes Øjelaag indtager et lavt Udviklingstrin; de er næppe 

 specialiserede som saadanne; hos Pattedyrene er det øverste 

 størst, og flere nye Hjælpeapparater traadt til. — Desuden er 

 Blinkhinden veludviklet hos Sauropsiderne; den ligger ved 

 indre Øjekrog og spiller en betydelig Rolle som beskyttende og 

 rensende Dække for Øjet. Mennesket har kun en ubetydelig og 

 ubevægelig Rest tilbage af Øjets Blinkhinde. Den hører til vore 

 rudimentære Organer. 



Uagtet vi her kun har kunnet kaste et flygtigt Blik paa Fugle- 

 øjets Bygning og Sanseævne, vil dette dog være tilstrækkeligt til 

 at vise, hvilken fremragende Plads det indtager. Næppe noget 

 Pattedyrøje kan ligestilles med det i Synets Skarphed og Lin- 

 sens enestaaende Indstillingsmekanik. Saa meget desto mere 

 maa det forbavse os at se, hvorledes dette overlegne Sanseorgan 

 paa alle afgørende Punkter dels er ganske det samme som Kryb- 

 dja-øjet, dels ligner det i allerhøjeste Grad og egentlig kun er en 

 lidt videre Udvikling af de Ejendommeligheder, som allerede 

 fandtes hos dette. Det er et dybtgaaende Slægtskab af samme 

 Art, som vi fandt i Bygningen af Hjærnebarken hos Krybdyr og 

 Fugl. — At Krybdyrøjet ogsaa i ydre Skønhed kan maale sig 

 med Fuglens, vil ses af Fig. 177. 



Vi har allerede i tredje Afsnit omtalt en Del af det indre 

 Øre og Høreknoglerne (Fig. 139). Hos Fosteret er det første 

 Anlæg til Høreorganet en let indsænket Celleplade paa Over- 



