134 



en betydelig Forskel i dette Organs Bygning mellem de syngende 

 Fugle og de nærmest stumme Krybdyr, saa fmdes Forskellen 

 tværtimod mellem Krybdyr og Fugle paa den ene Side og Patte- 

 dyr paa den anden. Dette synes ogsaa at støttes af de Forsøg, 

 som Kalis c her har gjort med Hunde. Han gav dem kun Lov 

 til at gribe et fremlagt Kødstykke, naar man anslog en bestemt 

 Tone. Nogle Dage efter blev foruden denne ogsaa andre Toner 

 anslaaet, men naar disse lød, forhindredes Hundene i at faa fat 

 paa Kødet. Snart begyndte disse derfor at forstaa, at kun en be- 

 stemt Tone tillod dem at holde Maaltid, de andre Toner der- 

 imod ikke. Selv efter flere Dages Pause genkendte Forsøgs- 

 dyrene denne Tone ganske ufejlbarligt og viste saaledes et »Ge- 

 hør«, der var de fleste Menneskers overlegent. — Man maa 

 nærmest antage, at Fuglene selv hører Fuglesangen paa en no- 

 get anden Maade, end vi gør. 



Hvorledes Udviklingen af de smaa Høreknogler aabenbarede 

 en dyb Kløft mellem Sauropsider og Pattedyr, saa vi i tredje 

 Afsnit. Ved det her antydede af Ørets Bygning og Funktion 

 drages ogsaa en snævrere Kres om Fugle og Krybdyr i Mod- 

 sætning til Pattedyr. 



Ford øjeise sorg anerne er, som man kunde vente, i store 

 Træk ens hos de to Klasser, men ved speciel Tilpasning efter 

 forskelligartet Næring kan der fremkomme betydelige Forskellig- 

 heder. Mange Fugle, som f. Eks. Andefugle, Struds, Hønsefugle, 

 Duer, Traner og kornædende Spurvefugle har en kraftig Muskel- 

 mave (Kraase), hos andre, hvis Næring bestaar af bløde Frugter, 

 Kød eller Fisk, er den kun meget ringe udviklet. Kraasens Ud- 

 viklingsgrad staar saaledes i et bestemt Forhold til Karakteren 

 af den indtagne Næring. Naar vi derfor hos Krokodillerne fin- 

 der en veludviklet Muskelmave med to Seneskiver, der efter 

 Wiedersheim i sin Særformning nærmer sig til Fuglenes, saa 

 er det vanskeligt at sige, om dette er Tegn paa virkeligt Slægt- 

 skab med Fuglene, eller om det ikke snarere skyldes en Art 

 Konvergens. Baade Krokodiller og Fugle nedsluger Sten til at 

 knuse Føden med. Det samme berettes ogsaa om den austral- 

 ske Korthale (Trachysauriis rugosus) og Blaatunge (Tiliqiia scin- 

 coides). Det blanktpolerede Udseende af disse Mavesten gør dem 

 let kendelige blandt fossile Knogler. Vi har allerede omtalt dem 

 under Moa (Dinornis) i første Afsnit; ogsaa blandt Knogler af 

 Kæmpe- og Svaneøgler har man fundet saadanne. Selv Nutidens 



