156 



Arter mangler den helt. Det samme kan ses hos forskelHge 

 Skarvarter samt hos Papegøjer og Duer. Musklen findes ikke 

 hos Ugler, Sejlere, Kolibrier, Isfugle, Næshornsfugle, Hærfugle, 

 Trogonider, Spætter, Spurvefugle, Hejrer, Alkefugle og Labbe- 

 dykkere (Alf. Newton). 



Det er af en vis Betydning, at denne Muskels Udspringssted 

 hos Krybdyrene netop er Hoftebenet. Thi hvis Marsh's Antagelse, 

 at Proc. pectinealis er Fuglenes egentlige Bæreknogle, var rigtig 

 (se Teksten til Fig. 150), saa vilde den sikkert ogsaa hos Kryb- 

 dyrene have fæstet sig til Bæreknoglen og ikke til Hoftebenet. 



Et ganske morsomt Eksempel paa omformende Tilpasning 

 frembyder Ambienssenens Forhold til Fuglenes Knæskal (pa- 

 tella). Idet nemlig Senen glider stramt hen over dette lille Ben, 

 udøver den naturligvis samtidigt et ret betydeligt Tryk derpaa, 

 og derved kan der i Knæskallen dannes en Fure, hvori Ambi- 

 enssenen glider (Fig. 183, 7). En Del svømmende Fugle har haft 

 Brug for en stærk Bentap fra Skinnebenets øverste-forreste Parti 

 for Muskeltilhæftning. Dette har aabenbart foraarsaget en yder- 

 ligere Stramning af Ambienssenen, saa at den har skaaret sig 

 endnu dybere ned i Knæskallen, hvorved Furen i Tidens Løb 

 er bleven til et Hul, saaledes som det ses hos vor almindehge 

 Skarv (Fig. 183, 8). B. W. Shufeldt har paavist, at Knæskal- 

 len hos Skarverne i Virkeligheden er et sammensat Ben (»On 

 the Patella in the Phalacrocoracidae« ; Proc. Zool. Soc. London 

 1913), idet dens øverste og bagerste Totredjedele bestaar af den 

 egentlige Patella, medens Besten udgøres af en Del af Skinne- 

 benets Fremspring, der er løsnet fra sin Forbindelse med Skinne- 

 benet og sammenvokset med den egentlige Patella. I 11 kan 

 tydehgt iagttages, hvorledes Knæskallen bestaar af to Partier, og 

 hos en nys udklækket Skarvunge ses de to Forbeningscentrer 

 endnu adskilte (12). Forholdet har rimehgvis været det samme 

 hos Kridtlom (HesperornisJ, hvis Knæskal ogsaa har et Hul til 

 Gennemgang for Ambienssenen (Marsh). Det høje Benfremspring 

 fra Skinnebenet hos Lommerne (Fig. 30, C) er sikkert ligeledes dan- 

 net ved en Sammenvoksning med Patella; det Ulle skæUignende 

 Ben i Senen af m. exiensor femoris, som nogle Forfattere tidligere 

 antog for at være Lom'ernes Patella, har senere vist sig at være 

 en af de tilfældige Sesamdannelser, som Knæleddet jo hyppigt 

 er Sædet for. 



Krybdyrs og Fugles Hud er i Modsætning til Paddernes og 



