160 



enhver af disse Vorter vokser Overhuden ud som et Antal korte 

 Hornfremspring. Selve Skællets flade Form omdannes til en mere 

 rundagtig. Deraf opstaar Dunet med flere ligestore Skafter. 



Man kan altsaa nærmest betragte Fjeren, som et cylinder- 

 formet, udfrynset Skæl, men en Forskel synes dog at bestaa ved 

 den almindelige Fjerdannelse, idet den Fjerpapil, hvoraf Fjeren 

 opstaar, forsvinder igen, medens Skællets Læderhudspapil be- 

 staar hele Livet igennem. Efter Kerberts Undersøgelser for- 

 svinder den imidlertid ikke hos alle Fugle, men er blivende hos 

 Pengvinerne, hvis skælagtige Fjer ikke har noget Skaft, men 

 bestaar af utallige sammenvoksede Straaler. Paa Fuglenes Fod 

 kan denne Papil jo i Virkeligheden ogsaa anses for at være 

 blivende, idel, som vi har hørt, en Fjer kan udvikle sig af 

 Skællet. Nu har Da vi es imidlertid paavist, at Skællene paa 

 Fuglefoden er opstaaet af smaa Fjer, og han mener derfor, at 

 de morfologisk (formligt) maa adskilles fra Krybdyrskæl, der er 

 primære Dannelser, medens Fugleskællet altsaa skulde høre til 

 de sekundære. Dette synes ganske vist rigtigt, men, som vi 

 har set, stemmer de to Arter af Skæl nøje overens i Fosterud- 

 vikling og mikroskopisk Bygning, saa der kan ikke være nogen 

 Tvivl om deres fuldkomne Ensartethed. — Desuden forekommer 

 det mig, at Davies' Opdagelse nærmest angiver, at Naturen 

 endog formaar at levere Kontraprøve paa Bevisets Rigtighed, 

 idet der saaledes ikke alene kan opstaa Fjer af Skæl, men Fje- 

 ren kan endog blive til Skæl igen. 



Vi har nu undersøgt Krybdyr og Fugle fra inderst til yderst, 

 i Fortid og Nutid, og har sammenlignet de enkelte Dele. Vejen 

 var lang og ofte vanskelig nok, men til Gengæld opdagede vi 

 overraskende og dybtgaaende Overensstemmelser mellem de to 

 Klasser og som oftest netop paa de Punkter, hvor man paa 

 Forhaand skulde tro, at Forskellighederne særligt maatte vise 

 sig. I femte Afsnit skal vi nu betragte de Slutninger, man er 

 berettiget til at drage af det samlede Bevismateriale, og den op- 

 mærksomme Læser kan forhaabentlig ikke være i Tvivl om, hvad 

 Resultatet vil blive. 



