210 



gere Besøg paa Tipperne i Juni Maaned. Det var først og frem- 

 mest vor Agt at se, om den saa meget omtalte Hvide Sande 

 Kanal maaske skulde have bragt nogen Forandring i Fuglelivet 

 og hele Naturen derovre, dernæst skulde vi ogsaa ringmærke en 

 Del Fugle for Overlærer H. Ghr. C. Mortensen. 



Det er dette Besøg, der ligger til Grund for, hvad jeg i det 

 følgende skal meddele, og som jeg er saa heldig at kunne sup- 

 plere med meget værdifulde Meddelelser fra Forretningsbestyrer 

 M. Klinge, der i 1910 besøgte Tipperne, og sidst og ikke mindst 

 fra Sognefoged H. Jepsen, der har givet mig en meget udførlig 

 Skildring af Forholdene i 1913. 



Inden jeg imidlertid gaar over til de mere specielle Ting, vil 

 jeg bede Dem betragte hosstaaende Kort. En nøjere Beskrivelse 

 af selve Tippernes Naturforhold skal jeg ikke komme ind paa, 

 da alt findes nøjagtig beskrevet i Distriktslæge Rambusch' Bog: 

 »Ringkøbing Fjord, Kbhvn. 1900«, De Egne, jeg vil omtale, er 

 de Strækninger, der danner en stor Halvø op i selve den store 

 Fjord, lige nedenfor Engene om Sdr. Bork, hvor Værnsandene 

 tager deres Begyndelse, og fra Gjødelen, hvor selve Halvøen stræk- 

 ker sig mod Nord. Længst mod Syd ligger Bjaalund, som jeg 

 dog har færrest Iagttagelser fra. Bjaalund gaar mod Nord, dels 

 over i Halvøens eneste Klitparti store og lille Mjøl og dels over 

 i Tangen Langpold. Saa følger mod Nord de store Værnenge, 

 kaldet henholdsvis Stenpold og Skidenbugt, og først Nord derfor 

 er de egentlige Tipper, som Staten har fredet. Der er dog slet 

 ingen bestemt Grænse mellem disse Lokaliteter, hvis Naturfor- 

 hold omtrent er ens. Mod Vest sender Tipperne en ret stor 

 Tunge ud kaldet Rødsand Hage, ellers er hele Vestkysten ret 

 øde og uden Polde eller Rørbevoksninger. Langt anderledes 

 ovre paa Østkysten, hvor der omkring Skidenbugt er mange 

 smaa Vige og Indskæringer og rigelig bevokset med store Rør- 

 skove (jeg maa blot bemærke, at disse Forhold beskrives, som de 

 var før 1912). Af større Polde paa Østkysten bemærkes Adams- 

 pold og Tippepold ogsaa med rigelige Rørbevoksninger. Helt 

 oppe mod Nordøst ligger saa den store Fold Anholt og den 

 langt mindre, men af Fugle saa stærkt yndede, Fuglepold. 



Tidligere var hele Halvøen som en stor grøn Eng, hvor 

 forskeUige Græsarter, navnlig Harrildgræsset, voksede overor- 

 dentlig frodig og gav hele Landskabet et eget frisk, grønt Udse- 

 ende. Rundt omkring ligger mange smaa Søer og Kær spredt: 



