214 



Jeg har omtalt disse Naturforhold maaske lidt for indgaaende, 

 men jeg er overbevist om, at det er nødvendigt til fuldstændig 

 Forstaaelse af den Forandring i Fuglelivet, der netop kan ses 

 som en simpel Følge af disse Forhold. Jeg skal nu søge at klar- 

 lægge for Dem, hvorledes de enkelte Fuglearter har ændret hele 

 deres Levevis, og hvor sørgelig Tilbagegangen og Ødelæggelsen 

 er at spore overalt. 



Klyden (Reciirvirostra avocetta). 



Om Klyden kunde der jo tales i Timevis, om man havde 

 Evne til at skildre denne saa ejendommelige Fugls hele Levevis 

 og Færd. Det er den, der sætter sit Præg paa hele Tippehalv- 

 øen; man ser altid dens fine Skikkelse lyse op ude i den grønne 

 Eng om Redepladserne, eller naar den gaar og skummer i det 

 lave Vand i Dammene eller længere ud over Sandene. 



Klyden er den første Fugl, der byder en velkommen paa Tip- 

 perne, naar man kommer kørende over Sandene og har Falen 

 Kro bag sig; det er den, der følger en langs Vejen hele Halvøen 

 op, og dens Skrig er det sidste, man hører, naar man vender 

 Engen Ryggen for at tage tilbage til Civilisationen. Den er let 

 og elegant i alle sine Bevægelser, maaske noget nervøs og uro- 

 lig, altid paa sin Post mod Ufred. Den træffes næsten over 

 hele Terrænet, mindst oppe i den nordlige Del om selve Tipper- 

 huset; men der er Forholdene heller ikke saa gode for den, idet 

 Smaadammene mangler. De Steder, hvor den mest ynder at 

 holde til og lægge sine Æg, er den faste Eng, hvor der er helt 

 tørt og godt med Græs, og hvor der ikke er langt til Vandet. 

 Derfor traf vi den i 1912 saa almindelig i Egnen om Stenpold 

 og Nord derfor. Paa Afstand kunde vi se faa Par ligge spredte 

 i Græsset paa Æggene, de fleste holdt til ude i Dammene, hvor 

 de gik rundt og vadede i det grundede Vand og skummede paa 

 deres ejendommelige Maade. 



I Distriktslæge Rambusch' Bog fra 1900 anslaas Antallet af 

 Klyder til c. 500 Stk. De skulde da i nogle Aar have skiftet 

 Rugepladser, saaledes ynglede de i 1896 paa Stenpold, 1897 paa 

 Skidenbugt og 1898 paa Langpold. Dr. Rambusch bemærker 

 udtrykkeligt, at de ruger i Kolonier, ja, der tales overhovedet 

 kun om én Koloni, der skulde tælle alle de 500 Fugle. 



Da M. Klinge i 1910 besøgte Tipperne, var Billedet et andet, 

 idet der for det første var mange flere Klyder end tidligere; An- 

 tallet blev sat til c. 600—700 Par, hvad jo er mere end dobbelt 



