218 



den har sikkert været talrigere i Brakvandsperioden. Som et 

 ganske karakteristisk Træk, for hvorledes den skyer det salte 

 Vand, nævnes, at paa 0,i m^ fandtes ved Nordsiden af Tipperne 

 13 Stk., ved Vestsiden, hvor der er store Sandflader, kun 8, mens 

 der derimod nede ved Gjødelen fandtes 288 paa samme Areal. 

 Der er næppe Tvivl om, at netop dette lille Dyr har betinget 

 for en væsentlig Grad den store Bestand af Vadere, saa det er 

 højst sandsynhgt, at et mindre Tal af dette Dyr forringer Livs- 

 vilkaarene for Vaderne. Svømmefugle som Maager og Terner 

 klarer sig jo sikkert godt med Saltvandsdyrene. 



Endelig maa man vist ogsaa tage i Betragtning, at hele In- 

 sektfaunaen inde paa selve Engen maa være reduceret i høj 

 Grad; det er jo umuligt andet, end at en total Oversvømmelse 

 med 1 m Vandstand over hele Halvøen maa virke dræbende 

 paa alle de Insekter, der ellers holder til i Engbunden, og dette 

 Forhold maa ogsaa have indvirket paa Fuglebestanden. Jeg 

 husker, at jeg fandt Mængder af Dækvinger af Glansbiller og 

 Løbebiller omkring Rederne i Splitternekolonien; den Føde maa 

 de nu uden Tvivl savne. 



Den anden Fugl, der frem for nogen har sat sit Præg paa 

 Tippernes Natur, er Stor Kobbersneppe (Limosa ægocephalaj. 

 Det er vel nok den Fugl, der sammen med Klyden i størst 

 Grad har øvet sin Tiltrækning paa Ornithologerne, og den for- 

 tjener det ogsaa. Den er imidlertid ikke saa fast en Beboer 

 paa Tipperlandet som Klyden. Da Dr. Rambusch skrev sin Bog 

 1900, var den endnu ikke kommet der; efter Klinges Artikel me- 

 nes den imidlertid netop at være indvandret omkring Aarhun- 

 dredskiftet. Den er aabenbart hurtig taget til i Antal i Løbet af 

 faa Aar, dog naaede den ikke noget forbavsende stort Tal, saa- 

 ledes som Klyderne, men vi maa ogsaa huske, at den jo yngler 

 adskilhge andre Steder end just paa Tipperne; den findes vist- 

 nok paa de fleste Engstrækninger omkring hele Fjorden, Sønden 

 og Østen for den, og oppe om Stadil Fjord findes den ogsaa i 

 ret stort Antal. M. KHnge angiver i 1910 Opholdssted for c. 30 

 Par og mener, at der var c. dobbelt saa mange. Fra det Aar 

 er den imidlertid taget af i Antal igen, og i 1912 var der vel 

 næppe mere end halvt saa mange, og siden den Tid skal Be- 

 standen være aftaget stærkt ; og det er i og for sig rimeligt, naar 

 man tænker paa, at Kobbersneppen jo helst vil have den noget 

 lave og ret fugtige Eng til Opholdssted, hvor den kan søge Føde 



