224 



poldene i 6 store Kolonier og anslog deres Antal til c. 1000 Par; 

 H.Winge talte imidlertid senere over 1700 Reder samme Sted. 

 I 1912 fandtes ikke et eneste Par paa dette Sted. Derimod var 

 Kolonien i meget forringet Antal flyttet op paa det langt højere 

 liggende Anholt og Fuglepold. Flygtningen var nok allerede be- 

 gyndt i 1910, da H. Winge i Juni havde fundet et halvt Hundrede 

 Reder deroppe. Men fra at have været en Bestand paa c. 2000 Par 

 var Kolonien nu skrumpet ind — ja til højst 3 — 400 Par. De Par, 

 der ynglede der, havde aabenbart ikke lidt Overlast i 1912, da Un- 

 gerne fra mange Reder var nogenlunde store og ved at faa Fjer 

 paa Kroppen. Men en sørgelig Tilbagegang var der jo at spore. 



Tilstanden taget som Helhed var altsaa i 1912 overordentlig 

 betænkelig for hele Fuglebestanden ; der var en rivende Tilbage- 

 gang over næsten hele Linien; og Ulykken kunde blive fuld- 

 kommen, hvilken Dag det skulde være. 



Og Dagen kom saa sidste Sommer; som det var at vente, 

 maatte det ske, at Vesterhavet en Dag rejste sig og brød ind 

 gennem Kanalen med en uimodstaaelig Kraft og oversvømmede 

 alt Land omkring Fjordens Sydende. Foraaret havde været godt for 

 Fuglene paa Tipperne. H. Jepsen fortæller, at de havde været hel- 

 dige med Rugningen, og der var mange Kuld Unger af alle Fuglene, 

 der løb om i Græsset, saa det kunde tyde paa en Opgangstid for 

 Fuglene derude. Men saa skete Ulykken 10 Juni, da Vandet slog 

 over hele Tipperhalvøen, saa der stod 1 m Vand over det hele. 

 Alt, hvad Yngel der fandtes, druknede i Bølgerne, saa med et Slag 

 var alle de tusinde Forhaabninger slaaet ned og alt ødelagt. 



En nærmere Beskrivelse af dette vil være overflødig; de sidste 

 Aars tragiske Forhold paa Tipperne har fundet deres Afslutning, 

 og med den slettedes altsaa, vel nok for lange Tider, et Stykke 

 dansk Natur, der ikke fandtes Mage til her i Landet. Om Hvide 

 Sande Kanalens Berettigelse er det ikke Stedet her at tale: men 

 for eller imod, som Ornithologer og Venner af dansk Natur, 

 kan vi kun beklage dens Bygning, der har nedbrudt for os det 

 skønneste Fugleliv, vort Land kunde bj^de; tilbage er kun et 

 sørgehgt Minde om en svunden Tids rige Fugleliv. Og maatte 

 vi saa endda bevare det Haab, at disse stakkels hjemløse Fugle 

 ad Aare maa fmde Fristeder, der fra Menneskets og Naturens 

 Haand er sikret dem bedre end deres gamle Hjem, saa at en 

 Fugl som Klyden aldrig maa savnes i den danske Fauna lige 

 saa lidt som nogen af de andre Tipperbeboere. 



