250 



nen, følger der hurtig mange Vildænder med hjem under Frost- 

 perioderne. Ifjor havde jeg en Tid lang ca. 400 Ænder at fodre. 

 De kom hver Morgen, naar det dagedes, fik Skrutten fyldt, hvor- 

 paa de lettede; atter vendte de tilbage Kl. ca. 4V2, fik deres Maal- 

 tid og forsvandt saa. Foruden Graaænderne har jeg haft baade 

 Krikænder (Anas crecca) og Atlinger (Anas querquedula), der fulgte 

 med. I Aar har en Spidsandrik (Anas acnta) fuldstændig slaaet sig 

 til Ro her og er nu komplet tam. Den gaar med Graaænderne 

 til Søs hver Aften, men kommer igen hver Morgen. Graaænderne 

 er saa taknemlige og nøjes med ret primitive Forhold, at en- 

 hver, der har en Smule Interesse for Dyr, med Lethed kunde 

 skaffe sig en daglig Glæde ved at indhegne en Vanding og sætte 

 nogle Par ud. Blive de passede, ville de snart trække andre til, 

 og man kan hurtigt faa en stor fast Bestand. 



Ejendommen her er paa den ene Side omgivet af Aunøfjord, 

 paa de andre Sider af den 900 ha store Kjøng Mose og Svinø 

 Nor. I Svinø Nor har jeg Jagtretten, og ved en strængt gennem- 

 ført Fredning er der bleven et ret enestaaende Fugleliv. Ter- 

 rænet er ideelt. Foruden en Mængde Graaænder ruger der hvert 

 Aar Spidsænder, Skeænder (Anas clypeata), Taffelænder (Fuligula 

 ferina), Atling og Krikænder samt flere Par Gæs (Anser cinereus). 

 Her i Haven har jeg 3 Gæs, indfangede som Gæslinger; de spa- 

 serer rundt som tamme, hvor de ønske om Dagen, men blive 

 hver Aften lukket ind i Indhegningen, hvor de forliges udmær- 

 ket med Ænderne. Spidsænderne og Atlingerne ville helst ruge i 

 Græsmarkerne eller Engene; Krikænderne, Taffel- og Skeænderne 

 i Sivtotter ude i selve Mosen. Gaaserede har jeg fundet én Gang 

 i en stor Flægtot. Jeg kunde passere Reden paa ca. 30 m uden 

 at forstyrre. Blishøns (Fulica atra) er der en Masse af i Noret; 

 min Erfaring gaar ud paa, at de ikke i nævneværdig Grad for- 

 ulempe de forskellige Ænder, ellers vilde der ikke være saa 

 mange af disse. Dog ødelægger jeg hvert Aar en Del Reder. 

 Hættemaagerne (Larus ridihundus) ere værre. Her er begyndt 

 at komme Koloni, og jeg synes at spore nogen Nedgang blandt 

 Ænderne, siden den er kommen ifjor og iforfjor. Men saadan 

 en Koloni er næsten umulig at komme til Livs, hvor mange 

 Æg man end tager. 



Disse Linier skulde nærmest være for at opmuntre fugle- 

 interesserede Landboere til at lave Anderi. Det er saare let og 

 er til uhyre Glæde. 



