274 



dommelig som vel tænkelig, og naar han fik udrettet, hvad han 

 gjorde, skyldtes det ikke gunstige ydre Vilkaar, men en glimrende 

 Begavelse, en Flid og Energi langt ud over det almindelige. 



Otto Herman var født i Ungarn i 1835. Efter en stormom- 

 tumlet Ungdom fik han i 30-aars Alderen Ansættelse som Kon- 

 servator ved Museet i Kolozvår og skrev her sin første ornitho- 

 logiske Artikel, der behandlede Lærkefalken. I de følgende 

 Aaringer beskæftigede Herman sig for en stor Del med Entomo- 

 logi, særligt med Edderkopperne, skrev tillige et stort Værk om 

 Ungarns Fiskeri og tog livlig Del i de to første ornithologiske 

 Kongresser i Wien 1888 og i Budapest 1891, for endelig i Aaret 

 1893 med Statsunderstøttelse at faa grundet den ungarske orni- 

 thologiske Central, hvis Hovedopgave var at udforske Ungarns 

 Ornithologi, særlig Trækforholdene og de ungarske Fugles øko- 

 nomiske Betydning. Af det statelige Aarsskrift »Aquila«, hvori 

 Institutets Arbejder er offentliggjorte, var det 21de Bind netop 

 afsluttet ved Hermans Død; selv skrev han talrige større orni- 

 thologiske Afhandlinger i Aarsskriftet. En lille smukt udstyret 

 Folkebog om Fuglenes Nj^tte og Skade, skrevet af Herman med 

 Billeder afTitusCsorgey, er udkommet i Ungarn i Titusender 

 af Eksemplarer, senere oversat paa tysk og engelsk. 



Ved Institutet samlede Herman udmærkede Medarbejdere, fik 

 det stadig udvidet, gjort til en selvstændig Institution og anbragt 

 i smukke, rummelige Lokaler med Bibliothek og Samlinger, fik 

 sat et lagttagelsesnæt i Gang til Udforskning af Fugletrækket i 

 Ungarn og paabegyndte i de sidste Aar ret storslaaede Ring- 

 mærkningsforsøg. 



Havde Otto Hermans Virksomhed indskrænket sig til Orni- 

 thologien, vilde man altid have beundret, hvad han havde ud- 

 rettet; men Ornithologien var kun en Del af, hvad han arbejdede 

 med. Som nævnt dyrkede han ogsaa Entomologi, skrev et stort 

 Værk om Ungarns Edderkopper, var ivrig interesseret i Fiskeriet 

 i Ungarn og stærkt optaget af etnografiske Forskninger; i sine 

 sidste Aar havde han planlagt et mægtigt Arbejde om den un- 

 garske Befolknings Urbeskæftigelser, Fiskeri og Kvægavl. Der- 

 til var han endelig i en lang Aarrække af sit Liv en ivrig og 

 aktiv Politiker. Naar man læser om Hermans Liv og Virken, 

 kommer man til at tænke paa Renæssancetidens store Skikkelser, 

 og en Levnedsskildring af ham vilde fortræffeligt kunne gaa ind 

 i en af de Bøger for Ungdommen, hvor store Mænds Liv omtales. 



