277 



STUDIER OVER FÅGELFAUNAN I SALLA LAPPMARK SOMMAREN 1914. 

 AV CARL FINNILÅ. 



(Særtryk af »Acta societatis pro fauna et flora Fennica«. Helsingfors 1914). 



Forf., der i 1913 besøgte et nærliggende Omraade, berejste i 

 Sommeren 1914 en i ornithologisk Henseende saa godt som ukendt 

 Egn, Salla Lappmark i Nordfinland. Der gives først en kort Be- 

 skrivelse af Rejsen, af Egnens Topografi og Fugle- og Dyrelivet i 

 Almindelighed, hvorefter de enkelte Arter omtales. Bogen er led- 

 saget af et udmærket Kort og en Del smukke Fotografier, blandt 

 hvilke Prisen bæres af et, der forestiller Rede med halvvoksne Unger 

 af Silkehale, en Fugl, der var yderst almindelig i den berejste Egn. 



O. H. 



SVERIGES NATUR. SVENSKA NATURSKYDDSFORENINGENS 

 AARSSKRIFT 1915. (STOCKHOLM). 



I et pragtfuldt Hæfte paa 250 Sider med 6 Helsidesbilleder og 

 over 100 Tekstillustrationer udsender den svenske Naturfrednings- 

 forening sin sjette Aarsberetning. Man faar herigennem et Indtryk 

 af den rige Virksomhed, der udfoldes i Sverig paa dette Omraade, 

 og bliver klar over, at man i Sverig har faaet Nationen med i denne 

 Sag. Og man kan ikke lade være at sende en venlig Tanke til vore 

 egne Naturfredningsinstitutioner og deres Virksomhed. At tænke sig, 

 at man endnu ikke i Danmark er naaet saa vidt, at der findes en 

 virkelig fredet Fugleholm blandt Landets Mængde af Smaaøer og 

 Holme! 



En Artikel med 6 smukke Billeder handler om Svanerne og 

 slaar til Lyd for deres Fredning i Sverig. Hvorledes mon det staar 

 til med de ynglende Svaner her i Landet? Findes overhovedet den 

 største og skønneste blandt alle vore vilde Fugle, Knopsvanen, mere 

 ynglende i Danmark, og er der gjort noget for at beskytte de faa 

 Par, der maaske endnu yngler? O. H. 



ANTON REICHENOW: DIE VOGEL. HANDBUCH DER SYSTEMATISCHEN 



ORNITHOLOGIE. 



(Bd. II. Ferdinand Enke. Stuttgart 1914. Mk. 17). 



Det andet (afsluttende) Bind af Reich enow's Værk om Fuglene 

 foreligger nu og behandler en Del af Skrigefuglene og alle Spurve- 

 fugle. I Fortalen meddeles, at Planen for denne anden Del er en 

 noget anden end for første, idet det paa Grund af Spurvefuglenes 

 mægtige Artsantal er umuligt for en Del af Slægterne at faa mere 

 med end typiske Repræsentanter, idet det Princip er bibeholdt, at 

 for Europas og de tyske Koloniers Vedkommende saavidt muligt 

 alle Arter er tagne med. 



Om dette andet Bind gælder det samme som for første Binds 

 Vedkommende, at det vil være en fortræffelig Haandbog for den, 



