SUSHKINS GAAS, ANSER NEGLECTUS, SUSH. 

 TRUFFEN I DANMARK 



AF 



E. LEHN SCHIØLER 



I det bekendte engelske Tidsskrift The Ibis beskrev P. Sush- 

 kin i 1897 (1. c. pag. 5) en ny palæarktisk Gaas, som han kaldte 

 Anser neglectus. Han havde i 1891 opholdt sig i Gouvernementet 

 Ufa i det østlige Rusland og derfra medbragt 9 Stykker af en 

 Gaaseart, som skønnedes at høre til segetum (fabalis Lath.^) — 

 Gruppen; Gæssene vare skudte paa Efteraarstrækket i Dagene 

 fra 4. til 16. Oktbr. ; selv havde Sushkin skudt de 8, hans Led- 

 sager den niende. Der var altsaa god Lejlighed til at under- 

 søge og sammenligne Næb og Benfarve kort efter Døden, inden 

 nogen væsentlig Forandring var indtraadt, og det viste sig da, 

 at kun én af disse Gæs havde den for segetum (fabalis) særegne 

 orangegule Farve paa Næb og Fødder, medens de øvrige 8 

 havde »pink« (lyserød, rosenrød) Farve paa Næb og Fødder; 

 nogen Vekslen i Udstrækningen af det lyse Parti paa Næbbet 

 var der hos disse otte Gæs, som sædvanligt hos Sædgæs, medens 

 de derimod i Fjerdragt vare ret ensartede. Den lyserøde Næb- 

 og Benfarve ledte naturligt Tanken hen paa den kortnæbbede 

 Gaas, Anser brachyrhyncns Baill., med hvilken Fuglene derfor 

 sammenlignedes, ligesom de sammenholdtes med en Del Skind 

 af segetum tilhørende Prof. Menzbier i Moscow. Resultatet var 

 da, at den ny Gaas adskilte sig fra bægge de nævnte Arter. 



Fra brachyrhyncus ved sin betydeligere Størrelse og Farve- 

 forskel i Fjerdragten; desuden skulde »the line of demarcation 

 between the feathered front and bill in the new goose (as in 

 segetum)« være »further backward« end hos brachyrhyncus; dette 

 skulde kunne tydeliggøres derved, at den Vinkel, der dannes 

 af to Linier, den ene dragen fra Næbneglens Ryg (»lop«) til 

 Mundvigen, den anden her fra til forreste Fjergrænse paa Panden, 

 hos den nye Gaas og segetum (fabalis) skulde være stump eller 



4 



