13 



gaarden og tilstødende Smaahaver omtrent 3 Tdr. Land), dog 

 mangler Vand. Derimod er der en betydeligt mindre Have 

 5 — 600 Alen herfra, hvor der er en lille mudret Dam, og der 

 holder den oftere til end hos os, og i to andre Haver her i 

 Sognet, hvor den er stadigere end hos os, er der ogsaa en Dam 

 i Haven. I Omegnen hører jeg den stadigt i Vestenskov og 

 Dannemare Præstegaardshaver og i Rudbjærggaards store Have 

 i Tillidse Sogn. I alle disse Haver er der mer eller mindre 

 stillestaaende Vand. Hvert Aar forekommer den ogsaa i Svingelen 

 (Nakskov Lystskov), hvor der ogsaa er Vand. Fra 1906 til 1909 

 hørte vi lidt eller snarere intet til Nattergalen i min Have; det 

 var kolde Somre 1907 — 09 ligesom i 1916, da den var her, men, 

 kun sang lidt.« 



BORNHOLM 



»Nattergalen, Luscinia philomela, er over alt paa Bornholm 

 meget talrig, hvilket rimeligvis skyldes de her forefindende 

 spredte Smaaskove og Krat, dels, at her ingen Smaarovdyr findes, 

 som ellers vilde ødelægge Unger og Æg. Jeg har ofte Sommer- 

 aftener paa et Sted kunnet samtidig høre indtil 6 Nattergale 

 synge. Dens bornholmske Navn er »Fjældstauning«.« (J. Hansen). 

 — L. Jensen-Tusch anfører for Bornholm særlig Almindingen 

 (Dansk ornith. Foren. Tidsskr. Aarg. I, pag. 159): »Nattergalen 

 er almindelig som ynglende. » — At Nattergalen utvivlsomt længe 

 har været talrig paa Bornholm, viser følgende Meddelelse fra 

 1863 1 : »Den nordlige Nattergal, Bornholmernes Fjeldstavn 

 (Sylvia philomela) er ustridigt Øens første ornithologiske Pry- 

 delse, og skal det Sted, hvor en Fugl yngler i størst Antal, bære 

 Navn af dens egentlige Hjem, maa udenfor al Tvivl Bornholm 

 have Ret til at kaldes Philomelas 0; thi Nattergalen er neppe 

 noget andet Sted paa Jorden saa talrig som her.« Fischer op- 

 giver det ynglende Antal Nattergale i 1862 til ca. 20 Par, og idet 

 han benævner den som forholdsvis svagt repræsenteret i Al- 

 mindingen, skriver han videre: »I de mindre Skove derimod er 

 den særdeles talrig, og der findes i flere af disse ikke blot et 

 større Antal end i Almindingen, men i enkelte maaske endog 

 flere Gange saa mange.« 



1 J. C. H. Fischer: Nogle Iagttagelser over Bornholms Fugle. Naturh. 

 Tidsskr. III. Række, 2. Bind, 1863—64, pag. 68. 



