51 



om den op gennem tiderne. Ch. Teilmann siger (1823) 1 om 

 »Blaaternen«, at den er meget almindelig. »Kommer i Slutnin- 

 gen af Mai, drager bort i September. Forsamler sig til den Tid 

 i talløse Hobe, nær Strandkanten.« Og Fr. Faber meddeler 

 (1828) 2 fra sin kendte Nordjyllandsrejse i 1827, at Sterna nigra 

 var almindelig i Garbo-Søe, »den nordligste Søe i Jylland«, og 

 »i den største Mængde« ved Lægind-Søe, Mors. Da N. Kjær- 

 bølling (Danmarks Fugle, Kbbvn. 1852) angiver, at »den 

 findes overalt her i Landet ved Moser, Aaer, Damme og Søer«, 

 kan vi sikkert gå ud fra, at sortternen i tidligere dage har 

 været en af vore ferske vandes mest typiske sommerbeboere. 



Den befinder sig for øvrigt, som adskillige andre af vore 

 fuglearter, her i landet i det nordvestligste hjørne af sit ud- 

 bredningsområde; i Norge viser den sig hvert år på Jåderen, 

 men er dog ikke fundet ynglende inden for landets grænser; 

 i Sverige har den ynglet op til Uppland, men er nu aftaget så 

 stærkt, at Oland og Gotland vist må betegnes som dens sidste 

 sikre fæstninger der; i England, hvor det sidste ynglende par 

 iagttoges i Norfolk 1858, er den som bekendt nu udryddet som 

 ynglefugl — et tab, som engelske ornithologer dybt beklager. 

 Gennem Europa findes den da mod syd ynglende til Middel- 

 havet, og i Asien skal dens yngleområde nå over det kaspiske 

 hav ind til Vestturkestan. 



Vil vi da danne os et billede af, hvorledes sortternens ud- 

 bredelse nu er inden for vore gamle grænser (det har desværre 

 været mig umuligt at få sikre og detaillerede oplysninger fra 

 Sønderjylland), så giver efterfølgende mange oplysninger fra 

 1917 os følgende: 



I det vestligste Jylland, Mors medregnet, er arten ret alminde- 

 lig alle steder, hvor lokaliteterne er passende for den, og den 

 endnu har absolut fred; dette gælder dog kun til Hanherred- 

 egnen, idet den ind i Vendsyssel er sjælden som ynglende. Be- 

 væger vi os mod øst i Jylland, bliver den efterhånden spar- 

 sommere og sparsommere; kun hist og her finder vi enkelte 

 mindre kolonier eller enkelte par. Kattegatsøerne mangler den 

 ganske. Fyn synes kun med sikkerhed at have et ynglested 



1 Forsøg til en Beskrivelse af Danmarks og Islands Fugle eller Haandbog 

 i det danske Veideværk. Ribe 1823, p. 155. 



2 Kort Efterretning om en zoologisk Rejse til det nordligste Jylland i Som- 

 meren 1827. Tidsskr. f. Naturvid. Rd. 5. 1828, p. 249 og p. 255. 



