53 



solut ro, der tilpasser den sig let efter forholdene. Dette viser 

 sig f. eks. på de ganske små holme, der ligger i Husby sø, 

 kun omgivet af spredte og ret lave tagrør (Phragmiles commu- 

 nis) ; her er rederne anbragt i holmens periferi tæt ved vandet, 

 men på ganske fast bund, og her består reden kun af få 

 sammenlagte plantedele (M. Klinge, D. o. F. T. 1913 — 14): »Re- 

 derne laa alle paa Kanten af Holmen (c. 10 X 15 m), saa yder- 

 ligt og saa lavt, som de paa nogen Maade kunde komme.« Vi 

 besøgte selv stedet i juni 1917 og fandt det også da således. 

 Langt tydeligere viser det sig ved den ganske mærkelige yngle- 

 plads, som C. A. Rasmussen nævner fra Bøtø nor, ud for Fiske- 

 bæk: »Disse Reder var bygget paa Stene, der lige netop ragede 

 op over Vandspejlet. Reden bestod egentlig kun af en Krans 

 af Vandplanter, der forhindrede Æggene i at trille ned.« Man 

 mindes herved eksempler på, at rovfugle i Nordamerika er 

 fundet byggende på hegnspæle, storke på telefonpæle i egne, 

 hvor der var føde og fred; og det nævnte om sortternens be- 

 synderlige ynglepladser ved Bøtø nor er da atter et bevis på 

 fuglenes vidunderlige evne til at bruge de forhold, som byder 

 sig — blot de har fred. 



Det vil være naturligt i denne forbindelse at betragte de op- 

 lysninger, som foreligger her fra landet om de andre arter af 

 den naturligt afgrænsede gruppe terner, som F. Boiei 1822 

 udskilte under navnet Hydrochelidon. I den gamle verden fore- 

 kommer foruden sortternen, H. nigra (L. 1758), tillige den hvid- 

 vingede terne, H. leucoptera (Schinz 1815) [syn.: H. fissipes (Pall.)], 

 og den hvidskæggede terne, H. hybrida (Pall. 1811) [syn.: H. leu- 

 copareia (Tern.)]. Begge arter er sjældne gæster i Tyskland; dog 

 er den hvidvingede terne truffet ynglende i Bayern ; for øvrigt 

 findes arterne i det sydlige Europa og mod øst langt ind i Asien. 

 Når man betænker, at begge disse arter en enkelt gang er 

 truffet i den nye verden, i Nordamerika og i Vestindien, så 

 vilde det ikke undre, om de lidt hyppigere aflagde besøg hos os. 

 Dette synes dog ikke at være tilfældet, eller måske det snarere 

 hænger således sammen, at ornithologerne ikke har været til- 

 strækkelig opmærksomme på, at disse to arter kunde træffes her. 



Fugleliv, II. Kbhvn. 1912, at man i Søborg Mose ofte skal finde Hederne paa 

 de svømmende Bladrosetter af Krebseklo (Stratiotes aloides). — (Red.) 



5 



