HAVØRNENS (HALIAÉTUS ALBICILLAJ 

 UDBREDELSE PAA ISLAND I DE SIDSTE 30 AAR 



P. NIELSEN 



Forhv. Faktor, EYRARBAKKI 



Ved Lov af 10. November 1913 om »Fredning af Fugle og 

 deres Æg« paa Island var Ørnen fredet for første Gang, men 

 kun for et Tidsrum af 5 Aar, eller til 1919. I et lokalt Blad 

 »Su5urland«, der paa den Tid udgaves i Eyrarbakki, gjorde jeg 

 nogle Bemærkninger til denne Fredningslov og paaviste blandt 

 andet, at en Fredningstid af 5 Aar var alt for kort for Ørnens 

 Vedkommende, eftersom den ved Lovens Ikrafttræden var bleven 

 saare faatallig paa Island, ligesom andre Steder i de nordlige 

 Lande. Jeg havde næsten ventet, at den islandske Begering vilde 

 fremkomme med Forslag til det Sommeren 1919 forsamlede 

 Alting om en forlænget Fredningstid for Ørnen. Da dette ikke 

 skete, og da der heller ikke fra nogen af Tingets Medlemmer 

 var fremkommet Forslag i den Betning, efter at over Halvdelen 

 af Tingtiden var forløben, tillod jeg mig i »Morgunbla5i5« af 

 2. August 1919 at henlede rette Vedkommendes Opmærksomhed 

 paa Sagen og havde den Tilfredsstillelse, at 2 Medlemmer af 

 Altingets nederste Afdeling, Benedikt Sveinsson og Sveinn Olafsson, 

 fremsatte Forslag om at forlænge Fredningstiden for Havørnen 

 i de næste 20 Aar eller til 1940. 



De samme Tingmænd fremsatte samtidig Forslag om ogsaa 

 at frede Jagtfalken (Falco gyrfalco), der tidligere var fredløs, i 

 10 Aar eller til 1930. 



Forslaget om Ørnens forlængede Fredningstid synes ikke 

 at have mødt særlig Modstand i Tinget og vedtoges med stor 

 Majoritet i begge Afdelinger. Derimod stødte Forslaget om Fal- 

 kens Fredning paa Modstand i Tingets nederste Afdeling, medens 

 det blev vedtaget i øverste. 



6 



