70 



Ved Forhandling mellem begge Afdelinger blev det endelige 

 Resultat dog, at ogsaa Jagtfalken er fredet til 1930. 



For at dræbe disse Fugle eller tage deres Æg er fastsat en 

 Bøde af 500 Kr. 



Hvorvidt min Henstilling i »Morgunblafiifl« om Nødvendig- 

 heden af Havørnens Fredning har medvirket til det endelige 

 Resultat, skal jeg ikke kunne sige; rimeligvis har de Mænd, 

 der fremsatte Forslaget i Tinget, selv haft Initiativet, men 

 bortset derfra, vil enhver, der interesserer sig for vore Rovfugles 

 Bevaring, være det islandske Alting forbunden for dets Fredning af 

 Havørnen paa Island i de næste 20 Aar. Blot at Frednings- 

 bestemmelsen ikke kommer for sent, og at de faa Ørne, der 

 endnu kan være ilive, ikke dræbes ved at æde de forgiftede Ryper 

 og andet forgiftet Åadsel, der mange Steder udlægges for at 

 udrydde Ræven, der, vel ikke uden Grund, beskyldes for at an- 

 rette Skade blandt Faarene — en Beskyldning der desværre ogsaa 

 er rettet mod Ørnen, dog i mindre Grad. 



For i Fremtiden at have Kendskab til hvilken Indflydelse de 

 20 Aars Fredning vil faa paa Ørnens Formerelse, vilde det være 

 af Interesse nogenlunde at have Rede paa, hvormange Ørne der 

 endnu ere ilive paa Island. Jeg har forsøgt at faa dette Spørgs- 

 maal besvaret ved at henvende mig til 60 af Landets Sognefor- 

 standere (isl. hreppstjorar) og 25 Medlemmer af Islands natur- 

 historiske Forening, bosiddende i de Egne, hvor jeg antog, at 

 Ørnen nu maatte have eller tidligere har haft Tilhold, med 

 Anmodning om Oplysninger om dens Udbredelse i Fortid og 

 Nutid. Jeg har haft den Tilfredsstillelse at faa de fleste af mine 

 Forespørgsler besvarede, og det er disse Oplysninger i Forbin- 

 delse med egne Iagttagelser, som jeg herved tillader mig at 

 fremlægge, ordnede efter Islands 20 Sysler. 



Fra Arilds Tid har Havørnen haft hjemme paa Island; der- 

 for taler de mange Stednavne, hvis Oprindelse staa i Forbindelse 

 med Ørne, saasom: Arnarbæli, Arnarfell, Arnarvatn o.fl., 

 der forekomme overalt paa Øen. Paa sin Udforskningsrejse 

 gennem Island 1752—57 (Sorø 1772) traf Eggert Olafsson Ørnen 

 mange Steder; dog omtaler han den ikke i sin Beskrivelse af 

 Østlandets Fugle, men der er næppe Tvivl om, at den ogsaa har 



